Vilniaus pedagoginis universitetas
Pedagogikos ir psichologijos fakultetas
Edukologijos katedra

Vilma Pipirienė

ELEKTRONINĖ VERTINIMO SISTEMA KAIP NAUJA GRĮŽTAMOJO RYŠIO PRIEMONĖ

Magistro darbas

Vilnius, 2007
Vilniaus pedagoginis universitetas
Pedagogikos ir psichologijos fakultetas
Edukologijos katedra

ELEKTRONINĖ VERTINIMO SISTEMA KAIP NAUJA GRĮŽTAMOJO RYŠIO PRIEMONĖ 

Magistro darbas
Socialiniai mokslai, edukologija (07S)

Magistro darbo autorius  Vilma Pipirienė  ................................

Vadovas   doc. dr.  Palmira Pečiuliauskienė …............................

SANTRAUKA

Tyrimas atliktas, siekiant ištirti elektroninės vertinimo sistemos, kaip naujos grįžtamojo ryšio priemonės veiksmingumą. Tirta, kaip dažnai ir kokiu tikslu mokytojai, mokiniai ir jų tėvai (globėjai) naudojasi elektronine pažymių knygele, kokią įtaką elektroninė vertinimo sistema daro grįžtamosios informacijos kokybei, ko trūksta, kad elektroninės vertinimo sistemos pildymas bei tikrinimas būtų efektyvesnis. Tyrime dalyvavo tik tų mokyklų respondentai, kuriose įdiegta elektroninė ryšio sistema.
Tyrimas parodė, kad elektroninė pažymių knygelė yra dažniau naudojama mokytojų, nei mokinių ir jų tėvų (globėjų). Jos pildymas yra skatinamas ugdymo įstaigų vadovų. Vertinant atsakymus pastebėta, kad mokytojams vis dar trūksta patirties ir žinių, kaip efektyviai elektroninę vertinimo sistemą panaudoti ugdymo procese.
Tyrimo rezultatai parodė, kad elektroninė mokinių pasiekimų vertinimo sistema turi reikšmės grįžtamosios informacijos kokybei: palengvina ugdymo subjektų tarpusavio bendravimą, pagerina mokinių lankomumą ir pažangumą, skatina naudotis informacinėmis technologijomis, suteikia savalaikę informaciją apie mokinius: jų pažangumą ir lankomumą.
	Išryškintos techninės elektroninės vertinimo apskaitos tobulinimo kryptys: sistemos administratoriai turi suteikti galimybę bet kuriuo metu ištaisyti padarytą klaidą, turi būti skiriamos papildomos apmokamos darbo valandos elektroninių vertinimo priemonių pildymui, mokytojų darbo vietos turi būti aprūpintos kompiuteriais.
Atskleistos didaktinės elektroninės mokinių vertinimo apskaitos tobulinimo kryptys: skatinti mokytojus taikyti formuojamąjį vertinimą, skatinti mokytojus taikyti neformalų vertinimą, rašant komentarus apie mokinių pasiekimus.
Tyrimo rezultatai svarbūs švietimo strategams, mokyklų vadovams, mokytojams bei informatikos specialistams, kuriantiems elektroninės mokinių apskaitos vertinimo sistemas. Tyrimo rezultatai reikšmingi aukštųjų mokyklų dėstytojams, rengiantiems būsimuosius mokytojus. 
Raktiniai žodžiai: elektroninė mokinių pasiekimų vertinimo sistema, elektroninė pažymių knygelė, grįžtamasis ryšys.

SUMMARY

ELECTRONIC RECORD OF STUDENT ACHIEVEMENT ASSESSMENT AS A NEW MEANS OF FEEDBACK

The research was aimed at the analysis of the efficiency of the electronic assessment system as a new means of feedback. The analysis focuses on the frequency and aim of teachers, students and their parents (foster-parents) using the electronic record book and on the influence electronic assessment system has on the quality of the feedback as well as on the shortcomings of the system that prevent a more efficient input and testing in the electronic assessment system. Respondents exclusively from schools that have electronic connection system were involved in the research.
The research revealed that electronic record book is more frequently used by teachers than by students and their parents (foster-parents). Its constant updating is incited by heads of educational institutions.  Analyzing the questionnaires it became obvious that teachers still lack experience and skills to effectively use electronic assessment system in the process of education.
The results of the research revealed that electronic student achievement assessment system has an impact on the quality of feedback: it facilitates the intercommunication between educational subjects, increases student attendance and level of achievement, encourages the usage of informational technologies, provides up to date information on students, their achievements and attendance.
	The following technical directions for the development of electronic record of assessment have been pointed out: system administrators should provide the possibility of error correction at any stage, additionally paid work hours should be allocated for the updating of electronic means of assessment, teacher work places should be equipped with computers. 
The following didactic directions for the development of electronic student assessment record system have been revealed: teachers should be incited to apply formative assessment, teachers should tend to use indirect assessment by providing comments on student achievements.
The results of the research are important for the strategists of the educational system, headmasters, teachers and IT specialists who create electronic student record assessment systems. Besides, they are of importance to university and high school lecturers – future teacher trainers.
Key words: electronic student achievement assessment system, electronic record books, feedback.

TURINYS
Įvadas	6
1.	Grįžtamasis ryšys, kaip esminis ugdomosios situacijos komponentas
1.1.	Grįžtamasis ryšys ir grįžtamoji informacija pamokoje	10
1.1.1 Tiriamasis – euristinis mokymas	10
1.1.2 Išgyvenamasis mokymas	11
1.1.3 Veiklinamasis mokymas	12
1.1.4 Grįžtamasis ryšys pamokoje	13
1.2	Ryšys tarp mokymo ir vertinimo.....................................................................................15
1.3	Efektyvaus vertinimo gairės............................................................................................23
1.4	Grįžtamoji informacija ugdomosios situacijos struktūroje..............................................30
1.4.1 Ugdomosios situacijos komponentai	31
1.4.2 Moksleivių motyvacija 	35
1.4.3 Mokinių įsivertinimas 	35
1.5	Informacinių technologijų įtaka grįžtamajam ryšiui	37
2	Elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo sistemos, kaip naujo edukacinio reiškinio, empirinis tyrimas
2.1	Tyrimo metodika..............................................................................................................40
2.2	Tyrimo imtis.....................................................................................................................40
3	Naudojimosi elektronine mokinių pasiekimų vertinimo sistema, kaip naujagrįžtamojo ryšio priemone, rezultatai ir jų analizė
3.1	Mokytojų nuostatos apie elektroninę vertinimo sistemą, kaip grįžtamojo ryšio priemonę	45
3.2	Mokinių nuostatos apie elektroninę vertinimo sistemą, kaip grįžtamojo ryšio priemonę	52
3.3	Mokinių tėvų (globėjų) nuostatos apie elektroninę vertinimo sistemą, kaip grįžtamojo ryšio priemonę	58
3.4	Ugdymo subjektų edukacinių nuostatų elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo apskaitos atžvilgiu apibendrinimas ir palyginimas	63
4	Išvados ir rekomendacijos	69
5	Literatūra	73
6	Priedai	74

Įvadas

Mokykla, kaip mokymo institucija, turi mokyti gyventi sparčiai besikeičiančioje realybėje. Mokslo ir technikos vystymasis toks spartus, kad iš esmės keičiasi visuomeninis gyvenimas ir vienokie ar kitokie pokyčiai tampa nuolatiniu reiškiniu. Informacinė visuomenė akcentuoja žmonių veiklą, bendravimą, kuris turėtų būti grindžiamas aukšto lygio informacinių technologijų galimybėmis, todėl švietimo misija - žmogaus socializacija bei prisitaikymas gyventi nuolat kintančiomis sąlygomis. 
Moderniosios technologijos keičia mokyklas. Šiais visuotinės kompiuterizacijos laikais, kai tėvai yra tokie užsiėmę, kad neturi laiko atsiversti vaiko pažymių knygelės, o vaikai tokie gudrūs, kad sugeba jas ,,užmiršti“ mokykloje, atėjo laikas žengti koja kojon su šiuolaikinėmis technologijomis.
2005 m. kovo 3 d. pasirašyta sutartis dėl eksperimento – elektroninės pažymių knygelės (informacinė sistema „Žinios“) projekto įgyvendinimo Vilniaus ir Kauno mokyklose. Manoma, kad naujos internetinės sistemos „Žinios“ panaudojimas bendrojo lavinimo mokyklose sudaro prielaidas tėvams daugiau žinoti apie savo vaikų pasiekimus mokykloje, mokytojams palengvina ir supaprastina bendravimą su tėvais, o mokymo organizatoriams padeda optimaliau valdyti ugdymo procesą. Projekto įgyvendinimui numatoma pasitelkti ir struktūrinių Europos Sąjungos fondų lėšas. Visus mokytojus planuojama aprūpinti mobiliais mini kompiuteriais, kad galėtų valdyti duomenų bazę, mokyklose bus įrengti interneto prieigos terminalai. Jie reikalingi tėvams ir vaikams, neturintiems kompiuterio namuose.
Bendra elektroninių pažymių knygelių sistema pradėta diegti nuo 2005/2006 mokslo metų. Šiuo metu šia sistema sujungtos 447 Lietuvos mokyklos, iš jų 229 aktyviai dirba. Šiuo projektu siekiama suteikti tėvams (globėjams) bei mokiniams galimybę operatyviai sužinoti rūpimą informaciją. Tėvams pakanka prisijungti prie interneto, o jeigu jo namuose nėra, surinkti telefono numerį 8 ~ 700 55 590 ir išklausyti vaiko dienos ar savaitės ataskaitą. Slaptažodžiu apsaugotoje internetinėje erdvėje tėvai gali perskaityti mokyklos pranešimus, matyti klasės žurnalą, tvarkaraščius, vaiko užimtumą, praleistas pamokas, gautus pažymius, net užduotus namų darbus, būsimų kontrolinių darbų planą, taip pat pabendrauti su mokytojais. Galima perskaityti ir mokytojų paliktas pastabas dėl vaiko elgesio ar pagyrimus, rasti informacijos apie renginius, susirinkimus.
Elektroninė vertinimo sistema yra nepakeičiamas pagalbininkas tiems tėveliams, kurie šiuo metu dirba užsienyje, o jų vaikai mokosi Lietuvoje. Paskambinus vaikui nebereikia įkyriai klausinėti, kaip jam sekasi mokykloje. Pakaka tik paklausti, kodėl vėl nebuvo pamokose, arba priminti, kad rytoj matematikos kontrolinis. Globaliame pasaulyje, kai valstybių sienos neturi ribų, tėvams atsiveria naujos galimybės.
Anot D. Prialgausko, ši sistema palengvina mokyklos bei mokinio tėvų bendravimą ir bendradarbiavimą. Tarp tėvų ir vaikų atsiras dialogas. Tėvai, žinodami, kaip iš tikrųjųjų vaikui sekasi mokykloje, galės taikyti atitinkamas skatinimo ar pramogų ribojimo priemones. Kaip teigia psichologai, nėra nieko blogiau, kai tėvai nebekontroliuoja vaikų. „Kai tėvai nekontroliuoja vaikų, tada juos kontroliuoja kiti vaikai, o tai kelias į narkomaniją ir kitus visuomeninio elgesio taisyklių pažeidimus“, – pabrėžia elektroninės vertinimo sistemos iniciatorius. Sakoma, kas valdo informaciją – tas valdo situaciją. Jei dėl elektroninės vertinimo sistemos operatyvi informacija padės tėvams efektyviau valdyti vaikų ugdymo procesą, vienas iš pagrindinių projekto tikslų bus pasiektas.
Elektroninės vertinimo sistemos edukacinis poveikis, jos veiksmingumas dar nėra nagrinėtas Lietuvoje, nes tai yra visiškai naujas reiškinys mūsų šalyje. Rusijoje panašios elektroninės vertinimo sistemos taip pat diegiamos (Газета.ru 29 авг, 2007, АиФ Камчатка № 13 (1378) от 27 марта 2007), tačiau jos efektyvumo tyrimų dar nėra. JAV elektroninės vertinimo sistemos užuomazgos pastebėtos jau 1998 m., o visuotinai pradėtos diegti 2000-2001 m. m. (Emis, Dillingham, 2002). Pirmieji su šia vertinimo sistema susipažino studentai, o vėliau mokiniai.
Lietuvoje grįžtamasis ryšys taikant tradicines priemones buvo nagrinėtas XX a. devintame dešimtmetyje. Grįžtamąją informaciją ir jos įvairiapusį poveikį gana nuodugniai ištyrė G. Staniūnienė 1980 m. disertacijoje „Mokymo proceso efektyvinimas grįžtamojo ryšio pagrindu, dėstant grafines disciplinas aukštojoje techninėje mokykloje“. Ji teigia, kad dalykinės informacijos tėkmę, jos rezultatyvumą ir operacijų pobūdį reikia sekti, nuolat pasitelkiant grįžtamąją informaciją. Jos atliktas tyrimas parodė, kad mokinio savarankiškas mokymasis, vadovaujant mokytojui ir tinkamai panaudojant grįžtamąją informaciją, ugdymo procesą daro efektyvesnį.
Grįžtamąjį ryšį pamokoje tyrė A. Paurienė (1984 m.). Jos atliktas tyrimas parodė, kad laiku gautas pažymys simbolizuoja mokinio grįžtamosios informacijos lygį bei kokybę. 
XXI a. šalyje grįžtamasis ryšys mažai tyrinėtas, visai netirtas naujų elektroninių priemonių taikymas šiame procese. Ugdymo praktikoje šiuo metu esama įvairių nuomonių: vieni mano, kad elektroninė pasiekimų vertinimo sistema yra veiksminga, kiti tuo abejoja. Edukologiniu lygmeniu elektroninė mokinių pasiekimų vertinimo sistema nenagrinėta. Minėtos prielaidos lėmė tyrimo problemą - kokią įtaką elektroninė mokinių pasiekimų vertinimo sistema daro grįžtamosios informacijos kokybei, mokytojo darbo krūviui, kaip galima tobulinti šią sistemą. Ši problema lėmė tyrimo tikslą. 
Tyrimo tikslas - ištirti elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo sistemos, kaip naujos grįžtamojo ryšio priemonės, edukacinį veiksmingumą.
Tyrimo uždaviniai: 
1.	Išanalizuoti mokslinę literatūrą, atliktus tyrimus bei dokumentus apie elektroninę mokinių pasiekimų vertinimo sistemą. 
2.	Ištirti mokinių, mokytojų, tėvų (globėjų) nuostatas apie elektroninę mokinių pasiekimų vertinimo sistemą. 
3.	Įvertinti naujos elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo sistemos edukacinį veiksmingumą, atsižvelgiant į skirtingų ugdymo subjektų nuostatas. 
4.	Numatyti edukacines priemones ir būdus elektroninei mokinių pasiekimų įvertinimo sistemai tobulinti. 
Tyrimo objektas - elektroninė mokinių pasiekimų vertinimo apskaita.
Tyrimo metodai: literatūros analizė, anketinės apklausos, matematinės statistikos. Skaičiuoti absoliutiniai ir procentiniai dažniai, tikrintos neparametrinės hipotezės, siekiant įvertinti skirtumų tarp tiriamųjų grupių požymių statistinį reikšmingumą. Statistinei analizei naudotas statistinės analizės programinis paketas SPSS 12. Aprašomosios statistikos metodu duomenys įvertinti kiekybiškai.
	Teorinis reikšmingumas. Magistro darbe nauju aspektu vertinamas grįžtamasis ryšys, atsižvelgiant į pasikeitusias technines jo realizavimo prielaidas edukacinėje praktikoje. Teoriniu požiūriu elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo sistemos edukacinis poveikis, jos veiksmingumas šalyje nebuvo nagrinėtas. Atlikta mokslinės literatūros, teisinių švietimo dokumentų analizė parodė, kad elektroninė mokinių pasiekimų vertinimo sistema yra veiksminga grįžtamojo ryšio priemonė, keičianti tradicines spausdintines priemones. 
Praktinis reikšmingumas. Magistro darbe pirmą kartą šalyje atliktas empirinis tyrimas apie mokinių pasiekimų elektroninės vertinimo sistemos veiksmingumą. Ištirtos skirtingų ugdymo subjektų – mokinių, mokytojų, tėvų nuostatos apie mokinių pasiekimų elektroninę vertinimo sistemą. Tyrimo rezultatai svarbūs švietimo strategams, mokyklų vadovams, mokytojams bei informatikos specialistams, kuriantiems elektroninės mokinių apskaitos vertinimo sistemas. Tyrimo rezultatai reikšmingi aukštųjų mokyklų dėstytojams, rengiantiems būsimuosius mokytojus. 
Pagrindinės sąvokos:
Grįžtamasis ryšys - pastovi taikomosios mokymo sistemos, t. y. mokymo-mokymosi veiklos, ir emocinio poveikio sąveika 
Grįžtamoji informacija - informacija apie mokymo sistemos būseną, grįžtamojo ryšio kanalais ir taikoma tolesniam mokymo sistemos koregavimui (Staniūnienė, 1980).
Elektroninė mokinių pasiekimų vertinimo sistema  - nauja grįžtamojo ryšio priemonė, taikoma mokinių pasiekimų vertinimui, susidedanti iš elektroninio dienyno, elektroninės pažymių knygelės.
Elektroninė pažymių knygelė – elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo sistemos dalis, pakeičianti tradicinę spausdintinę pažymių knygelę, atliekanti tarpininko vaidmenį tarp mokininių, jų tėvų mokytojų.

1. Grįžtamasis ryšys, kaip esminis ugdomosios situacijos komponentas

1.1 Grįžtamasis ryšys ir grįžtamoji informacija pamokoje
„Grįžtamąjį ryšį reikėtų suprasti kaip pastovią taikomosios mokymo sistemos, t. y. mokymo-mokymosi veiklos, ir emocinio poveikio sąveiką“ (Paurienė, 1984, p. 82). Mokymo procesas struktūros aspektu yra labai sudėtingas, todėl jo poveikis, teoriškai analizuojant, galėtų būti nuo kraštutinio teigiamo iki kraštutinio neigiamo. Bet pedagoginėje praktikoje kraštutinis poveikis beveik nepastebimas, nes mokymo procesą lemia daugelis veiksnių: proceso vykdytojų — mokytojo ir mokinio asmenybės savybės, mokymo turinio bei paties proceso organizavimo pobūdis. Nuo šių veiksnių sąveikos priklauso mokymo proceso pobūdis. Be to, kiekvienas mokymo veiksnys (kaip ir kiekvienas socialinis reiškinys) turi ir teigiamų, ir neigiamų bruožų, kurie mokinio vystymąsi gali skatinti arba slopinti. Todėl mokymo proceso poveikį mokiniui pedagogas turėtų sistemingai, kiekvieną pamoką sekti, t. y. stebėti, kokie mokymosi požymiai (teigiami ar neigiami) pradeda vyrauti. „Teigiamam mokymo proceso poveikiui būdingas gebėjimas interiorizuotą medžiagą eksteriorizuoti, t. y. pereiti nuo vidinės (protinė) prie išorinės (praktinės) veiklos. Mokymo procese eksteriorizacija labai svarbi. Mokymosi praktikoje panaudotos žinios kur kas geriau įsisavinamos (interiorizuojamos). Eksteriorizacija padeda įsisąmoninti ir įtvirtinti mokymosi veiklą, t. y. mokėjimus bei įgūdžius, gebėjimą savarankiškai ir kūrybingai mokytis, didėjantį susidomėjimą mokomaisiais dalykais bei norą pačiam gilintis į juos“ (Paurienė, 1984, p. 82).
1.1.1 Tiriamasis – euristinis mokymas
Šiandien dar nepakankamai kryptinga ir efektyvi mokytojo veikla, organizuojant savarankišką mokymąsi: interiorizuojant žinias, ugdant mokėjimus, formuojant įgūdžius, kaupiant kūrybiškos veiklos patirtį. J. S. Bruner (1978) teigimu, „mokinio savarankiškas mokymasis, mokytojui metodiškai vadovaujant ir tinkamai panaudojant grįžtamąją informaciją, tobulina ir efektyvina patį mokymo procesą. Pratinimasis savarankiškai tirti, ieškoti, siekiant pačiam atrasti įvairius objektus bei tiesas, ir yra tai, ko mums reikia“. Juo daugiau mokinys, atlikdamas tam tikrus pratimus ir bandymus, mokosi spręsti įvairias problemas vadovaujamas mokytojo, juo didesnė tikimybė, kad jis ims jas spręsti savarankiškai. „Tiriamojo mokymo pagrindinis tikslas – mokyti euristikos, t. y. teorinio tyrimo loginių būdų ir metodinių taisyklių“ (Bruner, 1978, p.677). Mokytojo ir mokinio veiklos grįžtamąjį ryšį euristinio mokymo pamokose galima pavaizduoti tokia schema (1.1.1 paveikslas):

Informacijos šaltinis ir mokytojas

Informacija

Mokinio euristinė veikla

Mokinio tyrimo rezultatų kontrolė

Mokytojo vadovavimas mokinio euristinei veiklai

Grįžtamasis

ryšys

M o k i n y s

1.1.1 pav. Grįžtamasis ryšys tiriamojo-euristinio mokymo pamokoje

1.1.2 Išgyvenamasis mokymas
Išgyvenamojo mokymo kryptis ėmė ryškėti tada, kai daugelis pedagogų pradėjo nebesutikti su Herberto vienpusiu intelektualizmu. Ypač ši kryptis sustiprėjo XX amžiaus viduryje Anglijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje ir kitose Europos šalyse. A. Paurienės (1984) teigimu terminą išgyvenamoji pedagogika didaktikoje pirmieji pavartojo vokiečių pedagogai H. Šarelmanas ir F. Gansbergas. Mūsų šalyje išgyvenamąjį mokymą pradėjo tirti ir siekė praktiškai taikyti L. Tupikienė, R. Norkevičienė ir kt.
Žinoma, ne kiekvieno mokomojo dalyko turinys ir ne visi nagrinėjami klausimai sukelia išgyvenimus. Nedaug rasime jaudinančių momentų matematikoje, fizikoje, chemijoje ir kituose tiksliuosiuose moksluose. Išgyvenamasis mokymas dažniausiai praktikuojamas literatūros pamokose. Kūrybingai dirbantis mokytojas, analizuodamas prozos ar poezijos kūrinius, turi visas galimybes skatinti teigiamus mokinių išgyvenimus ir šitaip ugdyti humaniškąsias jų asmenybės savybes. Mokytojo ir mokinio veiklos grįžtamąjį ryšį išgyvenamojo mokymo pamokose galima pavaizduoti tokia schema (1.1.2 paveikslas):

Dalykinis – emocinis informacijos šaltinis ir mokytojas

Dalykinė – emocinė Informacija

Mokinio  mokymasis, paremtas išgyvenimu ir subjektyviu reiškinio vertinimu

Mokinio dalykinės veiklos kontrolė

Mokytojo vadovavimas skatinant mokinių išgyvenimus ir ugdant vertybinius santykius

Grįžtamasis ryšys

M o k i n y s

1.1.2 pav. Grįžtamasis ryšys išgyvenamojo mokymo pamokoje

1.1.3 Veiklinamasis mokymas
Požiūris į mokslą formuojasi gilinant mokinių žinias ir ugdant jų mokslinį mąstymą bei mokymosi būdus. Požiūrį į praktinę veiklą galima suformuoti tik veikla. Veiklinamasis mokymas ir padeda mokiniams nuosekliai įsisavinti gamtos ir visuomenės kultūros pertvarkymo praktikos pagrindus (Freire, 2000).
Ši mokymo kryptis, vadinama darbo mokykla, atsirado ir suklestėjo XIX amžiaus antroje pusėje. Jos pradininkai – Dž. Diujis ir G. Keršenšteineris. Šios mokyklos svarbiausias tikslas – susieti praktinį ir teorinį mokinių rengimą gyvenimui.
Veiklinamasis mokymas gali būti taikomas atskirose pamokos dalyse. Rečiau jis taikomas įvadinėje pamokos dalyje, dažniau – dirbant su nauja medžiaga ir ją įtvirtinant. Tokiam mokymui yra svarbūs du aspektai: parengiamasis – teorinis ir vykdomasis – praktinis. Kartais mokiniai teoriškai parengiami iš anksto, o praktiškai taikyti skiriama speciali pamoka (pvz.: fizikos, chemijos ir kt. pamokose). Mokytojo ir mokinio veiklos grįžtamąjį ryšį veiklinamojo mokymo pamokose galima pavaizduoti tokia schema (1.1.3 paveikslas):

Veiklinis informacijos šaltinis ir mokytojas

Mokinio mokymasis, panaudojant įvairias operacijas

Mokinio veikla siejant teoriją su praktika

(suformuojant ir įtvirtinant mokėjimus)

Mokytojo veikla, organizuojant ir koordinuojant mokymosi operacijas

Mokinio veiklos

(mokėjimų ir įgūdžių) kontrolė

Grįžtamasis

ryšys

M o k i n y s

1.1.3 pav. Grįžtamasis ryšys veiklinamojo mokymo pamokoje

1.1.4 Grįžtamasis ryšys pamokoje
Šiuo metu daugumoje mokyklų vyrauja pateikiamasis mokymas, kurio esmė tokia: mokytojas per vieną pamoką žinias perteikia, o per kitą jas kontroliuoja ir vertina. Kitaip sakant, mokytojo pateikta informacija kitą pamoką turi grįžti. Mokytojo informacijos ir grįžtamosios informacijos santykį pamokoje galima pavaizduoti tokia schema (1.1.4 paveikslas).

Mokytojas

Informacija

Grįžtamoji 

informacija

Mokinys

?

1.1.4. pav. Ggrįžtamasis ryšys pamokoje

Įsižiūrėjus į schemą atrodo, kad tarp mokytojo ir mokinio informacijos susidaro natūralus „apytakos“ ratas. Bet šitame rate yra viena sunkiai sprendžiama problema: mokytojas, pateikęs informaciją mokiniams, nežino, kiek ir kaip ją įsisavino (interiorizavo) kiekvienas mokinys.
Nepakankama eksteriorizacija, kuriai būdingos paviršutiniškos ir epizodiškos žinios, netvirti mokėjimai ir įgūdžiai, nesugebėjimas ir nemokėjimas savarankiškai mokytis, nesugebėjimas arba nepakankamas sugebėjimas pereiti nuo vidinės (protinės) prie išorinės (praktinės) mokymosi veiklos ir pan., dažniausiai lemia neigiamą mokymo proceso poveikį mokiniui ir pamažu išugdo jo neigiamą nuostatą, nenorą mokytis, nenorą lankyti mokyklą. Dėl neigiamo mokymo poveikio mokinys gali pasidaryti nervingas, net agresyvus. Siekiant teigiamo mokymo poveikio, kiekvienam pedagogui praktikui reikėtų palaikyti pamokoje nuolatinį grįžtamąjį ryšį su mokiniais.5 pav. Grįžtamasis mokytojo ryšys 
P. Gudynas (2007) išskiria tris mokinio grįžtamojo ryšio informacijos šaltinius:
•	jo paties susirinkta informacija; 
•	mokytojo pateikiama informacija; 
•	informacija gaunama iš aplinkos. 
Grįžtamasis ryšys su mokiniais pamokoje suteikia galimybę mokytojui sekti du labai svarbius mokymo elementus: kaip mokinys suvokia dalykinę informaciją, kitaip sakant, ar dalykinės medžiagos pobūdis bei jos pateikimo būdas duos efektyvų dalykinį rezultatą, ir koks emocinis dėstomo dalyko ir mokytojo, kaip mokymo proceso organizatoriaus, sąveikos pobūdis.
I. Neseckienės (2006) nuomone pamokos vertinimas yra grįžtamasis ryšys:
•	grįžtamasis ryšys apie pasiekimus grindžiamas pamokos uždaviniais ir sėkmės kriterijais;
•	pamokoje numatomos galimybės nuolat ir dažnai teikti grįžtamąjį ryšį žodžiu; 
•	grįžtamasis ryšys raštu nurodo, kaip mokinys gali patobulinti savo darbą ir padaryti pažangą siekdamas savo mokymosi tikslų; 
•	mokiniams pamokoje suteikiama galimybė pasiaiškinti ir aptarti mokytojo vertinimą, pateiktą raštu. 
N. L. Gage, D. C. Berliner (1994), įvertinę daugelį argumentų už ir prieš, teigia, kad pažymiai yra reikšmingas dalykas. Tačiau nereikia pamiršti, kad kiekvienos mokinių vertinimo sistemos tikslas turi būti mokinių tobulėjimas. Visa kita yra antraeiliai dalykai.
Vertinimas yra integrali efektyvaus mokymo dalis, todėl jis turi žadinti sėkmės pojūtį. Jei mūsų keliami tikslai teisingi, o mokymo metodai geri, mes visada kiekvieno mokinio veikloje turime rasti teigiamų dalykų, už kuriuos galėtume jį pagirti. Kai ką nors sakome apie mokinio darbo trūkumus, kartu turime nurodyti, kaip mokinys galėtų pagerinti darbą (Freire, 2000).
„Mokinio darbo rezultatus galite parodyti tik pačiam mokiniui ar mokinio tėvams, auklėtojams. Tačiau tik mokiniai arba jų tėvai gali leisti pasinaudoti šiais duomenimis. Laikydami tai paslaptyje, jūs iki minimumo sumažinsite varžybas tarp mokinių ar tėvų – dėl tų varžybų gali būti labai nesmagu lėtesniems ar mažiau gabiems mokiniams. Šių dokumentų įslaptinimas atitinka ir federalinę teisę, pagal kurią mokykla duomenis apie mokinį gali teikti tik pačiam mokiniui arba jo šeimos nariams“ (Gage, Berliner, 1994, p. 528).

1.2 Ryšys tarp mokymo ir vertinimo
Pagal kokius principus mokytojas daro sprendimus iš turimų duomenų? Whitmeris (1982) tyrė, ką mokytojai mąsto rašydami pažymius. Jis aiškino, kad mokytojai labai remiasi savo pažymių žurnalais – ten yra įrašai apie mokinių mokymosi rezultatus, pamokų praleidimus, netinkamą elgesį ir kita. Tyrimas taip pat parodė, kad kai mokinio pažymys buvo neaiškus, mokytojas jį pažemindavo arba pakeldavo, remdamasis savo nuomone apie mokinio sugebėjimus ir pastangas. Be to, mokytojai vadovavosi savo požiūriu pagal mokiniams namuose teikiamą pagalbą, mokinių elgesį klasėje, fizinį subrendimą, duotos užduoties sudėtingumą.
Kad ir ką sakytume, mes visada esame šiek tiek šališki. Zilligas (1982) vienas pirmųjų parodė, kad mūsų subjektyvumas veikia pažymius. Buvo patikrinti ir palyginti sąsiuviniai su atliktomis užduotimis mokinių, kuriuos mokytojai laikė gabiais, ir tų, kuriuos laikė mažiau išmanančiais. Palyginus paaiškėjo, kad geriau vertinamų mokinių darbuose mokytojai buvo praleidę daugiau klaidų. Matyt, mažiau išmanančių (mokytojų nuomone) mokinių darbuose mokytojai tikėjosi rasią daugiau klaidų ir todėl iš tiesų jų ten daugiau rado. Tikimybė, kad bus pastebėtos gabiausių mokinių daromos klaidos, buvo mažesnė. Mokytojai klaidingai suvokė tikrovę, nes manė, kad mažiau tikėtina, jog gabesni mokiniai padarys klaidą.
Klausimas apie šališkumą ir subjektyvumą iškyla visose mokymo veiklos srityse – taip pat ir vertinimo srityje. Mūsų rašomi pažymiai gali turėti didelės įtakos mokinių ateičiai. Vertindami kitų silpnąsias ir stipriąsias vietas, turime labai gerai įsisąmoninti savo neatsparumą šališkiems sprendimams (Martišauskienė, 1994).
Dalykinės informacijos tėkmę, jos rezultatyvumą ir operacijų pobūdį reikia sekti, nuolat pasitelkiant grįžtamąją informaciją. „Informacija apie mokymo sistemos būseną, pasiekianti dėstytoją grįžtamojo ryšio kanalais ir taikoma tolesniam mokymo sistemos koregavimui“ (Staniūnienė, 1980, p. 61) ,— štai kas yra grįžtamoji informacija.
Grįžtamoji informacija gali turėti stiprų ir teigiamą, ir neigiamą poveikį mokinio motyvacijai. Komentarai ir kitokie atsiliepimai paveikia mokinių savivaizdį, daro įtaką jų pažangumui. Mokiniai, kurie siekia išmokti, suprasti, ko ir kaip jie mokosi, mokosi geriau negu tie, kurių tikslai susiję su „pateikimu, pasirodymu“, vien noru gauti teigiamą vertinimą. Jeigu grįžtamoji informacija stipriai susieta su pasirodymo tikslais, mokiniai nebus skatinami iš esmės gerai mokytis (Česnavičienė, 2007).
Mokiniui grįžtamoji informacija turi būti apie jo darbo kokybę, akcentuojant, ką jis turėtų padaryti siekdamas pagerinti savo darbą, vengtina palyginimų su kitais mokiniais (Stankevičienė, Šimonėlienė, 2006).
Pateikiant grįžtamąją informaciją reikia (Stankevičienė, Šimonėlienė, 2006):
•	paprašyti mokinį įsivertinti; 
•	suprantamai pateikti grįžtamąją informaciją; 
•	pradėti nuo teigiamų vertinimų; 
•	suskirstyti informaciją pagal svarbumą, išskirti prioritetus; 
•	išskirti mokinio veikloje tai, kas individualu; 
•	kalbėti apie tai, kas moksleivio veikloje turėtų būti keičiama; 
•	siūlyti moksleiviui alternatyvas, ypač tada, jeigu pateikiama neigiama informacija; 
•	kalbėti savo vardu; 
•	palikti moksleiviui galimybę pasirinkti; 
•	siekti, kad grįžtamasis ryšys informuotų moksleivį apie pažangą 
Grįžtamąją informaciją ir jos įvairiapusį poveikį gana nuodugniai ištyrė G. Staniūnienė 1980m. disertacijoje „Mokymo proceso efektyvinimas grįžtamojo ryšio pagrindu, dėstant grafines disciplinas aukštojoje techninėje mokykloje“. Ji teigia, kad dalykinės informacijos tėkmę, jos rezultatyvumą ir operacijų pobūdį reikia sekti, nuolat pasitelkiant grįžtamąją informaciją. Jos atliktas tyrimas parodė, kad mokinio savarankiškas mokymasis, vadovaujant mokytojui ir tinkamai panaudojant grįžtamąją informaciją, tobulina ir efektyvina mokymo procesą.
Pedagogikoje išskirtinos ir nagrinėtinos trys grįžtamosios informacijos sistemos: 1) atviroji, pati paprasčiausia, kurioje informacijos srautas yra tik vienos krypties – nuo šaltinio į vykdytoją, t. y. nuo mokytojo, vadovėlio ar kito šaltinio į mokinį; 2) uždaroji, kurioje informacija teka dviem kryptimis – į objektą ir nuo objekto (į mokinį ir nuo mokinio); 3) adaptacinė (prisitaikančioji); šios sistemos svarbiausia savybė – sugebėjimas įsiminti ir apibendrinti savo patirtį, rengiant optimalias programas, kurios gali keistis, keičiantis darbo sąlygoms.
Analizuodama grįžtamosios informacijos realizavimo mokymo praktikoje rezultatus, A. Paurienė pastebėjo, kad dažniausiai taikoma uždaroji sistema, t.y. mokytojas ↔ mokinys. Tai suprantama: mokytojas paaiškino, mokinys privalo parodyti, kaip išmoko. Atviroji sistema mokymo praktikoje taikoma tik išimtinais atvejais, dažniausiai tada, kai mokytojas pateikia mokiniams papildomą, neprograminę informaciją, kurios nereikia tvirtai žinoti. Tačiau, kad ir kaip paradoksalu atrodytų, patikrinus, kaip mokiniai sugeba atgaminti tokio pobūdžio medžiagą, paaiškėja, kad daugelis mokinių ją atgamina gana gerai. Šį reiškinį, matyt, reikėtų aiškinti taip: papildoma informacija dažniausiai būna įdomi arba įdomiai pateikiama. Ją fiksuojant, dalyvauja ne tik pažintiniai psichiniai procesai, bet ir emocijos. Toks integruotas dirgiklio fiksavimas palieka gilesnius pėdsakus.
Adaptacinę sistemą taiko tik pavieniai kūrybingi mokytojai. Jie paprastai daug dėmesio skiria grįžtamosios informacijos rezultatams, siekia apibendrinti savo patirtį ir tobulinti tolesnį mokomąjį darbą.
G. Staniūnienė, tyrusi grįžtamąją informaciją ir jos poveikį realizuojant mokymosi tikslus, pastebėjo, kad, kai informacijos pateikimo pobūdis neatitinka grįžtamosios  informacijos pobūdžio, kitaip sakant, kai mokoma grupiniu būdu, o kontrolė (kasdieninė apklausa, egzaminas ir kt.) individuali, rezultatas gali būti ( dažniausiai ir yra) tik vidutinis. Mokslininkės duomenimis, kur kas geresni rezultatai gaunami tuomet, kai informacijos pateikimo pobūdis atitinka grįžtamosios informacijos pobūdį.
Tirdama praktinį mokymo proceso organizavimo pobūdį, stebėdama pamokas, analizuodama mokinių žinių kontrolę, A. Paurienė nustatė, kad dėl vyraujančios pateikiamojo mokymo krypties mokytojas neturi galimybės sekti mokymosi proceso tėkmės,- jis gali matyti tik galutinį jo rezultatą, nes pamokoje informacija pateikiama visai klasei tuo pat metu. O mokymosi kliūtys dažniausiai būna individualios: vienas mokinys neturi to dalyko pagrindų, kitas nemoka mokytis, trečiam nesuprantamos formulės, ketvirtam neaiškios sąvokos, penktas nemoka pritaikyti žinių, susieti turimos ir naujos informacijos ir t.t. Dėl to mokytojo pateiktas žinias mokinys gali įsisavinti, bet gali ir neįsisavinti. Stebint įvairių dalykų pamokas, galima matyti, kad dažniausiai pamokos organizuojamos taip, kad mokytojas neturi galimybės sekti, kurie mokiniai ir ko nesuprato. Pavyzdžiui, nemažai mokinių nesupranta matematikos teorinės medžiagos arba lentoje sprendžiamo uždavinio. Pamokose trūksta mokytojo ir mokinio dalykinės komunikacijos, nuo kurios priklauso labai svarbus mokymo komponentas - pirminė grįžtamoji informacija, teikianti mokytojui galimybę orientuotis, koks darbo su mokomąja medžiaga pradinio etapo pobūdis bei tėkmė. Mokytojas, patyręs, kad medžiaga dar ne visiems mokiniams suprantama ar darbo būdas dar ne visiems priimtinas, galėtų nedelsdamas ieškoti kitų mokymosi  būdų čia pat, pamokoje, o ypač rengdamasis vėlesnėms pamokoms. Pamoka yra kūrybinis procesas, kuriame dalyvauja du lygiaverčiai subjektai - mokinys ir mokytojas. Grįždamasis ryšys turi reikštis abiejų subjektų bendravimu pačiame mokymo procese. Grįžtamosios informacijos pobūdį ir jos vietą pamokoje galima pavaizduoti tokia schema (1.2.1 paveikslas):

Mokytojas arba kitas žinių šaltinis

Informacija

Pirminė

kontrolinė

Antrinė

mokiniui ir mokytojui bendraujant

Grįžtamoji

informacija

Grįžt. inf. poveikis

mokytojo darbui

M o k i n y s

1.2.1. pav.Grįžtamosios informacijos vieta pamokoje

Analizuojant schemą, matyti, kad grįžtamoji informacija mokymo procese (ypač pamokoje) turi būti dvejopa:
•	pirminė orientacinė, kurios esmė yra pastovus įvairiapusis mokytojo ir mokinių dalykinis bendravimas pamokoje,
•	antrinė kontrolė (vertinamoji), kuri padeda suvokti mokomosios medžiagos  išmokimo lygį bei pobūdį.
Abi grįžtamosios informacijos rūšys turėtų tarnauti bendram tikslui, t.y. aktyvinti mokinį, ugdyti jo savarankiško kūrybingo mokymosi gebėjimus. Kiekviena specialioji mokslo žinių sritis (matematika, fizika, chemija, istorija ir kt.) traktuojama kaip mokslas, turintis savitą žinių sistemą, kurią sudaro tam tikri elementai. Taigi kiekviename moksle galima išskirti atskirus turinio komponentus, pavyzdžiui, fizikos moksle - mechanikos, elektros, šviesos, molekulių teorijas ir t.t., istorijos moksle-taikos, gamybinių jėgų ir gamybinių santykių, klasių kovos, kultūros vystymosi ir kitas teorijas.
„Kiekvieną teoriją savo ruožtu galima suskirstyti į pagrindinius elementus: idėjas, principus, dėsnius, sąvokas, taisykles ir pan.“ (Paurienė, 1984, p. 85). Fizikos mokslo dėsniai skiriasi nuo istorijos dėsnių, fizikos sąvokos - nuo istorijos sąvokų ir t.t., nes jos aiškina skirtingų tikrovės sričių reiškinius. Tai lemia skirtingą informacijos pateikimo ir grįžtamosios informacijos pobūdį. Vienus būdus reikėtų taikyti mokantis fizikos, kitus – mokantis istorijos. Taigi kiekvieno dalyko mokymo būdai ir metodai priklauso nuo paties dalyko specifikos ir sprendžiamų problemų pobūdžio. Vienus informacijos pateikimo ir kontrolės būdus mokytojas taikys nagrinėdamas mokslo sąvokas, kitus – atskleisdamas dėsningumus, trečius – įtvirtindamas mokėjimus bei įgūdžius.
A. Paurienės stebėjimai rodo, kad pamokos sėkmę lemia daugelis veiksnių. Pačius svarbiausius veiksnius galima pavaizduoti tokia schema:

Veiksniai, nuo kurių priklauso mokytojo
ir mokinio bendra veikla pamokoje

Mokytojo

Mokinio

Mokymo tikslai ir uždaviniai

Mokymo turinys ir priemonės

Mokymo metodai

Grįžtamoji informacija

Mokymosi tikslai ir uždaviniai

Mokymosi turinys ir priemonės

Mokymosi metodai

Grįžtamoji informacija

Netiesioginis poveikis (mokytojo ir mokinių asmenybės savybės, darančios įtaką sąveikai)

Siekiant efektyvinti pamoką, netinkslinga efektyvinti tik vieną kurį veiksnį. Dabar metu itin daug dėmesio skiriama mokymo turiniui ir priemonėms. Negalima teigti, kad užmirštami mokymo metodai ir tikslai. Jie neužmirštami, tačiau efektyvinami atskirai, neintegruotai, dėl to nesulaukiama reikiamo efekto (Herring, 1998). Dar daugiau – dėmesys sutelkiamas į mokytojo mokomąją veiklą ir nepakankamai rūpinamasi grįžtamąja informacija. Tuo tarpu grįžtamosios informacijos pobūdis, formos, tikslai ir priemonės turėtų būti didaktinių problemų tyrimo centre.
Pedagogikos teorijoje ir praktikoje grįžtamoji informacija suprantama kaip mokinių žinių lygis bei pobūdis. „Kontrolinę grįžtamąją informaciją reikėtų suprasti kaip žinių, mokėjimų bei įgūdžių, įgytų įvairiu metu, įvairiais būdais, iš įvairių šaltinių, reprodukavimą ir pritaikymą“ (Paurienė, 1984, p. 86).
Informacija, grįžtanti nuo mokinio į kontroliuojantį asmenį, būna įvairaus pobūdžio ir nevienodo lygio. Žinių kontrolės sėkmę lemia keletas veiksnių: informuojančio mokinio psichinės savybės, žinių įsisąmoninimo (išmokimo) lygis, informacijos reprodukavimo būdai, šaltiniai, iš kurių ji buvo imta, informacijos atgaminimo pobūdis bei metodai ir informaciją priimančio mokytojo asmenybės psichinės savybės. Kaip ir kiekviena žmogaus veikla, mokymasis reikalauja sistemingos kontrolės. Kontrolė atlieka dvejopą vaidmenį:
•	padeda nustatyti mokymosi laimėjimus, poslinkius bei trūkumus;
•	parodo mokiniui jo darbo svarbą bei vertę.
Dėl to kai kurie pedagogai teoretikai kontrolę traktuoja kaip būdą mokytojo taikomų būdų bei metodų tinkamumui nustatyti (Zankovas, 1968; Arends, 1998; Gage, 1994), kiti – kaip motyvą, skatinantį mokinių mokymąsi (Sosnickis, 1963; Herring, 1998).
Yra pedagogų (Okonis, 1966; Guskey, 2004), keliančių klausimą, ar kontrolė iš viso reikalinga. Kai kurios pedagogikos kryptys, pavyzdžiui, laisvojo auklėjimo, visai arba iš dalies atsisakė mokymosi rezultatų kontrolės, ypač vertinimo, tvirtindamos, esą šie reiškiniai slopina vaikų kūrybingumo pradus.
Tačiau yra pedagogų, ypač praktikų (mokyklos vadovų, inspektorių), kurie kontrolę ir vertinimą laiko ypač reikšmingais dalykais, traktuoja juos kaip pagrindinį mokymosi skatulį. Pedagogikos teorija yra išanalizavusi tris mokinių žinių kontrolės metodų grupes: konvencionalinę (visuotiniai priimtą, atitinkančią įsigalėjusias tradicijas), testinę ir techninę mašininę.
Mūsų mokyklos pedagoginėje praktikoje dažniausiai taikomi konvencionalinės grupės metodai: individuali apklausa žodžiu, kiek rečiau raštu ir darbo rezultatų tikrinimas darbų, piešimo ir kitose pamokose (A. Paurienės tyrimai).
Tradicinis žinių kontrolės tikslas – mokinio įsisąmonintos informacijos ir įgūdžių lygio nustatymas bei jo įvertinimas. Šio tikslo siekiama visose mokyklos pakopose – nuo pirmosios iki paskutinės klasės (kurso) bendrojo lavinimo ir aukštojoje mokykloje (Toffler, 2001).
Žinių tikrinimas nepakankamai pagrįstas pedagogikos požiūriu. Daugumos mokytojų nuomone, mokinys privalo visuomet ir viską žinoti, nes gali būti paklaustas bet kuriuo metu. Tačiau, kaip rodo mokyklos darbo praktika, toks mokytojų reikalavimas ne visuomet pasiteisina. Matyt, čia ir yra viena svarbiausių priežasčių, dėl kurių blogėja pažymiai, kartu ir mokymosi rezultatai. Juk reikėtų mokiniams pranešti, kad rašomuoju darbu bus tikrinama, kaip jie išmoko konkrečią temą, kad reikia pakartoti tuos ir tuos vadovėlio skyrius ar poskyrius. Mokinys turi žinoti, kad kitą pamoką bus tikrinama, kaip jis išmoko tam tikrą išeitos medžiagos dalį. Mokytojai, su kuriais teko šiuo klausimu individualiai kalbėtis, tvirtindavo, kad mokinys neturi žinoti, ko jis bus klausinėjamas, kad turi mokėti viską, kitaip jis mokysis tik tą medžiagą arba, dar blogiau - pasidarys, mokinių žodžiais tariant, ,,šperą“, t.y. trumpą temos santrauką. Toks mokytojų požiūris, matyti, kad prasilenkia su psichologijos reikalavimais. Mokinys, kaip ir suaugęs žmogus, visko negali mokėti. Juk mokomasi prasminėmis porcijomis - dalimis. Mokinys privalo žinoti, kas svarbiausia toje medžiagos dalyje. Juk ir kiekvieno mokomojo dalyko programa, ir vadovėliai suskirstomi loginėmis-prasminėmis dalimis: skyriais, poskyriais, temomis ir potemėmis. Be to, yra gerai žinoma, kad ne viskas atgaminama, dalis medžiagos būtinai užmirštama. Todėl mokinys turi žinoti, kurio skyriaus kurią temą kitą pamoką jis atsakinės.
Neverta smarkiai baimintis ir dėl medžiagos santraukų, t. y. „šperų“. Tegu tik mokinys pats jų pasidaro - taip bus daug pasiekta. Juk pasidaryti trumpą temos ar net kelių temų santrauką yra didelis ir nelengvas darbas.
Svarbiausia - keisti mokinio požiūrį į mokymąsi, o šito tikslo siekti iš dalies padės sąmoningas žinojimas, kaip, kada ir kas bus tikrinama ir vertinama. „Vertindami mes turime perteikti informaciją, kuria galėtų naudotis mokinys ir visi, kuriems rūpi mokinio gerovė. Mes turime sukurti sistemas, kurios mums teiktų grįžtamąjį ryšį – informaciją apie svarbias mokinių veiksmų dimensijas. Tada mokiniai, remdamiesi vertinimais, galės apsispręsti, ar toliau taip veikti, ar keisti savo elgesį, veiksmus“ (Gage, Berliner, 1994, p. 527). Matyt, mokytojams reikia ieškoti ne tik medžiagos išdėstymo, bet ir jos patikrinimo naujų būdų bei metodų, ypač norint patikrinti kiekvieną išeitą temą.
A. Paurienės tyrimai rodo, kad mokyklos darbo praktikoje naudojami tradiciniai kontrolės metodai: a) individuali apklausa, b) frontali apklausa, c) apklausa raštu, d) kontrolė pasitelkiant vadovėlį ir kitą literatūrą, e) praktinių darbų kontrolė. Dažniausiai mokytojai praktikuoja individualią apklausą.
Parengiant bet kokio tipo mokymo programą, mums labiausiai rūpi štai kas: kaip efektyviausiai galėtume mokinius mokyti? Svarstydami šį klausimą, suprantama, dėmesį nukreipiame į mokymo metodus ir mokymo medžiagą. Tačiau tuo pat metu turėtume numatyti ir vertinimo vaidmenį mokymo procese. Teisingai sukurtos ir tinkamai naudojamos vertinimo procedūros gali padaryti mokymą efektyvesnį ir padėti moksleiviams geriau mokytis (Hopkins, Ainscow, West, 1998).
Glaudų ryšį tarp mokymo ir vertinimo matome 1.2.1 lentelėje. Ir vienas, ir kitas procesas reikalauja konkretizuoti, kokių mokymosi rezultatų turėtų pasiekti mokiniai, o tinkamai nukreipto vertinimo prielaidas reikalauja susieti su efektyvaus mokymo charakteristikomis. Toks ryšys pabrėžia, kaip svarbu išplėsti mokymo planavimą tokiu būdu, kad į jį būtų įtrauktas ir vertinimo planavimas. Nepakanka įprastinės procedūros, kuri mokymo planavimą apriboja mokytojo mokymo procesu. Efektyvus mokymas reikalauja daugiau dėmesio skirti mokymo - mokymosi - vertinimo procesui, kur vertinimas būtų pamatinė mokymo programos dalis. Kaip ir visų kitų mokymo veiklų atveju, vertinimo pagrindinė funkcija yra pagerinti mokymąsi, ir vertinimas tai gali įgyvendinti įvairiopais būdais (Grondlund, 1998). 

1.2.1 lentelė
Ryšys tarp mokymo ir vertinimo
Mokymas

Mokymas efektyviausias, kai

1. Kreipiamas į aiškiai apibrėžtus 
numatytus mokymosi rezultatus. 

2. Metodai ir medžiaga atitinka tuos mokymosi rezultatus, kurių norima pasiekti
3. Mokymas atitinka mokinių charakteristikas bei poreikius. 

4. Su mokymusi susiję sprendimai pagrįsti prasminga, patikima ir svarbia informacija 
5. Mokiniai nuolat informuojami apie 
savo mokymosi pažangą. 

6. Dirbama su atsiliekančiais moksleiviais, nepasiekiančiais numatytų mokymosi rezultatų. 
7. Nuolat patikrinamas mokymo efektyvumas, jeigu reikia modifikuojami numatomi mokymosi rezultatai bei mokymo metodai.  
	Vertinimas 

Vertinimas efektyviausias, kai 

1. Parengtas taip, kad vertintų aiškiai apibrėžtą numatytų mokymosi rezultatų rinkinį. 
2. Vertinimo pobūdis ir funkcija atitinka tuos rezultatus, kuriuos reikia įvertinti. 
3. Vertinimas atitinka svarbias šioje situacijoje mokinių charakteristikas ir yra visiems teisingas. 
4. Vertinimas pateikia informaciją, kuri yra prasminga, patikima ir svarbi. 
5. Sukurtos sąlygos sparčiai suteikti moksleiviams grįžtamąją informaciją apie vertinimo rezultatus. 
6. Vertinimo rezultatai atskleidžia konkrečias mokymosi spragas. 
7. Vertinimo rezultatai suteikia informaciją, naudingą pasveriant mokymosi tikslų, metodų ir medžiagų tinkamumą.	

„Įvertinimas yra svarbi švietimo sritis ir, kai tik įmanoma, jį reikia panaudoti mokymosi kokybei gerinti“ (Gipps C.1994, p. 158). Apibrėžiant bendrus mokymosi rezultatus ir tikslus, reikia ir reikės iš esmės keisti mokomosios programos struktūrą ir pateikimą; pedagogai profesionalai privalės geriau išmanyti vertinimo sistemą. „Vertinimui keliama vis daugiau reikalavimų. Mokytojus ima neviltis pamanius, kad jie nemokės įgyvendinti naujų jo modelių“ (Earl L., Cousins J 1995. p. 13). Būtent mokytojo darbas yra įvertinti kiekvieno mokinio žinias. Siekiant įvertinti, surenkami mokinio rezultatai, tada nustatoma jų „vertė“. Todėl pedagogai turi tapti raštingais vertintojais (Stiggins R. 1991), galinčiais atsakyti į tokiu klausimus:
•	Ar šis vertinimo metodas geriausiai tinka šiam mokymosi rezultatui įvertinti?
•	Ar tiksliai šiuo metodu įvertinami mokinių rezultatai?
•	Ar mokiniai supranta mokomuosius tikslus ir vertinimo metodus?
•	Kaip pateikti rezultatus?
•	Ar šiuo metodu įvertinami svarbiausi rezultatai?
•	Ar vertinimo strategija teisinga visų mokinių atžvilgiu?
•	Kam bus prieinami duomenys?
•	Kaip ir kam bus pateikta rezultatų ataskaita?
„Apsisprendę dėl vertinimo strategijos, mokytojai gali planuoti mokymo strategiją, priemones ir veiklą, kuri geriausiai atitiktų numatomus mokymosi tikslus“ (Stoll L., Fink D., 1998, p. 151).
Vertinime labai svarbi grįžtamoji informacija - teikti konkrečius pasiūlymus, skirtus tobulinimui, naudoti bendramokslių vertinimą siekiant identifikuoti stipriąsias puses ir pateikiant pasiūlymus tobulinimui, suteikiant grįžtamąją informaciją naudoti „ir“ vietoj „bet“, pasakyti „gaires“, padedančias mokiniams geriau atsakyti (Stankevičienė, Šimonėlienė, 2006).

1.3 Efektyvaus vertinimo gairės 
Pagrindinis vertinimo klasėje tikslas – pagerinti mokinių mokymąsi. Šitai pasiekiama, jeigu vertinimas yra glaudžiai susietas su mokymu ir nuosekliai vadovaujamasi pagrindinių sąlygų rinktimi. Toliau pateikiamos gairės (Grondlund, 1998) nužymi bendrą efektyvaus mokinių vertinimo pagrindą. 
1.	Siekiant efektyvaus vertinimo,  būtinas aiškus visų numatomų mokymosi rezultatų vaizdas.
Planuodami tiek ugdymą, tiek vertinimą, negalime pamiršti klausimo – kokius rezultatus numatome pasiekti šiuo mokymu? Kokias žinias, supratimą ruošiamės suteikti, kur tai bus taikoma, kokius darbo/veiklos įgūdžius mes laikysime įrodymu, kad mokymas buvo sėkmingas? Tačiau šioje pakopoje gresia pavojus susitelkti tik į žinių rezultatus, nes juos lengva identifikuoti, formuluoti ir matuoti. Jeigu šioje pakopoje neįtrauksime ir kompleksiškesnių užduočių, jų tikriausiai neatsiras ir vertinimo metu. Mes turime nusakyti, kokius mokinių veiklos/darbo pasiekimus planuojame, ir susikurti planą visiems jiems įvertinti. 
2.	Siekiant efektyvaus vertinimo, būtina taikyti įvairias vertinimo procedūras.
Bet kurioje ugdymo srityje planuojama daugybė įvairių mokymosi rezultatų reiškia, kad, planuojant vertinimą, turi būti galvojama apie įvairių tipų vertinimo procedūras. Vieniems rezultatams gali būti taikomi pasirenkamojo atsakymo testai, kitiems – testai-esė, jei tuosyk svarbus gebėjimas išreikšti idėjas. Vertinant veiklos įgūdžius, kur turime iš esmės remtis asmeniniu sprendimu, prireiks rangavimo skalių ar atmintinių.  Jei vertinami kompleksiškesni rezultatai, labiausiai tiktų įvairių metodų junginys. Antai, sprendžiat kompleksišką problemą, gali prireikti surinkti informaciją iš įvairių šaltinių, ją išanalizuoti, integruoti, parašyti siūlomą sprendimą ir žodžiu pristatyti grupei. Panašiai, nustatant ir pataisant mašinos gedimą, pirmiausia tektų perskaityti techninius duomenis, išklausyti mašinos ūžesius, parinkti reikalingus įrankius, patikrinti mašinos dalis ir pataisyti, kas reikalinga. Be gedimo pataisymo, svarbi vertinimo dalis būtų atlikimo tempas, tinkama veiksmų seka bei panašūs faktoriai. Vertinant atlikimo įgūdžius, daugiabriaunis vertinimas bus veikiau taisyklė negu išimtis.
3.	Siekiant efektyvaus vertinimo, būtina atsižvelgti, kad vertinimo procedūros būtų reikšmingos ugdymo požiūriu.
Reikšmingas ugdymo procesui vertinimas reiškia, kad numatyti mokymosi rezultatai, mokymosi užduočių laukas ir vertinimo procedūros glaudžiai dera, kaip parodyta 1.3.1 paveiksle. Tai taip pati reiškia, kad turi būti numatyta, kaip vertinimo rezultatai bus panaudojami ugdymo programoje. Ar klasėje atliekamas testas pajėgs nustatyti išmokimo lygį taip tiksliai, kad būtų galima imtis korekcinių veiksmų? O gal kompleksiško veiklos įgūdžio vertinimas galėtų būti suplanuotas kaip tęstinė veikla, kuri tiesiogiai taptų mokymosi dalimi? Siekiant maksimalaus mokymo ir vertinimo integravimo, būtina atsakyti į tokius ir panašius klausimus. Nepamirština, kad pagrindinis mokymo ir vertinimo tikslas – pagerinti mokinių mokymąsi. Jei vertinimo programa gerai suplanuota, vertinimo elementai beveik nesiskiria nuo bendros mokymosi veiklos. 

PASIEKIMŲ VERTINIMAS 
Pasiūlo procedūrą, sukurtą matuoti imtį, reprezentuojančią ugdymo požiūriu reikšmingas mokymosi užduotis, konkretizuotas pasiekimų sferoje.

MOKYMAS
Nurodo mokymosi rezultatus, kuriuos turi pasiekti mokiniai. 

PASIEKIMŲ SFERA
Konkretizuoja vertinamų mokymosi užduočių rinktį

Ar visa tai glaudžiai dera?

1.3.1 pav. Ugdymo požiūriu reikšmingo vertinimo parengimo eiga

4.	Siekiant efektyvaus vertinimo, būtina adekvati mokinių veiklos imtis.
Vertinimas neatskiriamas nuo imties atrinkimo. Mokymas paprastai apima daugybę įgyjamų žinių ir įgūdžių, bet kadangi vertinimo laikas ribotas, o dar esama ir kitų apribojimų, todėl bet kurioje srityje galima vertinti tik ribotą mokinių veiklos imtį. Antai gali būti, jog mokiniai turėtų žinoti apie 100 terminų, bet vietos teste užtenka tik 20. Todėl reikia parinkti tą 100 reprezentuojančių 20 terminų imtį – remdamiesi tuo, kaip mokiniai pasirodys žiną anuos 20, norėtume spręsti ir apie 100 terminų supratimą. Jeigu imtis adekvati, galima manyti, kad 18 teisingų atsakymų iš 20 rodo, kad mokinys žino apie 90 procentų iš 100 terminų (žinoma, turint galvoje paklaidą). 
Imties atrinkimas irgi yra veiklos vertinimo problema. Antai, vertinant vairavimo įgūdžius, trumpame vairavimo teste būtų neįmanoma įtraukti visų vairavimo problemų, tam reikia atrinkti reprezentuojančią imtį. Įdomu atkreipti dėmesį į tai, kad vairuotojo teisėms gauti dabar kai kuriose valstijose tikrinamas vairavimas greitkeliu – taip siekiama gauti adekvatesnę vairavimo įgūdžių imtį. 
Vertinant veiklos įgūdžius klasėje paprastai iškyla dvi imties atrinkimo problemos. Antai, atliekant rašymo projektą, kyla tokie klausimai: 1) ar projektas aprėpia reprezentuojančią imtį tų rašymo įgūdžių, kuriuos mokydami pabrėžiame, 2) ar šio projekto atlikimas reprezentuoja rašymo veiklą, kuri būtų reikalinga atliekant ir kitus panašius projektus? Išplėstinių užduočių vertinimas (kalbos pasakymas, bandymo atlikimas, matematikos taikymas realiame pasaulyje) reikalauja tiek laiko ir yra taip susietas su kontekstu, kad, planuojant vertinimą, būtina adekvačiai parinkti imtį.
5. Siekiant efektyvaus vertinimo, būtina, kad  procedūros būtų taikomos visiems teisingai.
Vertinimo programa, kurioje: 1) mokiniams aiškiai išdėstyta, kokių numatomų mokymosi rezultatų siekiama, 2) taikomos vertinimo procedūros yra reikšmingos ugdymo požiūriu ir adekvačiai atrenka mokinių veiklą, 3) vertinimo rezultatai panaudojami geresniam išmokimui, padeda kurti teisingumo atmosferą. Kartu reikia pasistengti pašalinti nereikšmingus sunkumo šaltinius ir įvairių tipų šališkumą. Mokinių pasirodymas gali būti neadekvatus dėl to, kad jie gavo neaiškius nurodymus, kad buvo netinkamo skaitymo lygio, arba užduočiai atlikti prireikė žinių ar įgūdžių, kurių nebuvo vertinamoje užduotyje. Panašiai rasinių ar lyties stereotipų įtraukimas į vertinimo medžiagą gali iškreipti rezultatus ir sukurti neteisingumo jausmą. Siekiant teisingumo, vertinimo procedūros turi būti rengiamos ir taikomos kruopščiai, mokiniams aiškiai perteikiant mūsų ketinimus, o rezultatus panaudojant mokymuisi tobulinti.
6.	Siekiant efektyvaus vertinimo, būtina nusistatyti sėkmingos veiklos (pasirodymo) kriterijus.
Praeityje mokinio sėkmė būdavo nustatoma, lyginat jo pasirodymą su kitų mokinių (norminė interpretacija). Jeigu kieno rezultatai pralenkdavo kitų, tai būdavo laikoma puikiu pasirodymu. Jei kas atsidurdavo žemiau nei kiti, tai reiškė, kad užduotis atlikta prastai. Nors toks sprendimo apie sėkmę būdas turi savo pranašumų ir kai kuriose situacijose galimas, jis nėra tinkamas pamatuoti, kaip mokiniams pavyksta išmokti tai, kas buvo numatyta kaip išmokimo rezultatai. Šiam tikslui reikalingi kriterijai, kurie aprašo, ką mokinys turi gebėti padaryti, kad jo atliktas darbas ar pasirodymas būtų sėkmingas (pvz., per minutę surinkti 40 žodžių padarant ne daugiau nei pora klaidų).
Daugelyje sričių sunku nustatyti veiklos kriterijus, bet jeigu numatomi mokymosi rezultatai aiškiai formuluojami veiklos ar darbų terminais, tuomet sėkmės kriterijus nustatyti lengviau (Freire, 2000). Antai vertinant mokinio žodyną, sėkmę galima nusakyti pagal tai, kaip mokiniai apibrėžia kiekvieną terminą ir pavartoja jį sakinyje, kaip skiria panašius terminus, ar vykusiai vartoja juos rašto darbe. Efektyvus pasirodymas laboratorijoje gali būti apibrėžiamas pagal tai, kaip pasirenkami ir naudojami prietaisai, pagal matavimų tikslumą, procedūrų taikymą, rezultatų aprašymą ir jų interpretavimą. Konkretizuodami sėkmę veiklos terminais, galime aprašyti, ko mokiniai pasiekia geriau ar menkiau. Sėkmės mastas gali būti išreiškiamas atskirais įverčiais, balų rubrikomis, apibrėžiančiomis efektyvumo lygius, rangavimo skalėmis ar kitomis naudingiausiomis mokinių darbui ar veiklai aprašyti priemonėmis. 
Mokiniai turėtų aiškiai suprasti, ko iš jų tikimasi, aiškūs ir konkretūs sėkmingos veiklos ar darbo kriterijai turėtų paaiškinti mokymosi užduotis. Kai kuriais atvejais mokiniai patys gali dalyvauti, apibrėžiant pageidaujamą darbo/veiklos kokybę. Antai, planuojant pranešimą žodžiu, praverstų aptarti kriterijus ir surašyti juos ant lentos – taip mokinių dėmesys savaime bus sutelktas į gero pranešimo kriterijus, o tai padės jiems pagerinti savo pasirodymus. Tai tik vienas iš būdų, kaip mokymas ir vertinimas gali būti sujungiamas mokinių labui.
7. Siekiant efektyvaus vertinimo, reikia užtikrinti atgalinį ryšį su mokiniais, nes šis ryšys pabrėžia jų rezultato stipriąsias ir taisytinas silpnas vietas. Teikti mokiniams grįžtamąją informaciją apie vertinimo rezultatus yra esminis bet kokios vertinimo programos faktorius. Efektyviausias grįžtamasis ryšys turi atitikti tokius kriterijus:
•	grįžtamoji informacija turi būti pateikta vertinant arba tuoj pat po vertinimo;
•	ji turi būti detali ir mokiniams suprantama;
•	sutelkta į sėkmės elementus ir taisytinas klaidas;
•	privalu patarti, kaip pataisyti klaidas;
•	ji turi būti pozityvi ir nurodyti kryptis, kaip pagerinti savo rezultatus ir įsivertinti.
Veiklos vertinimo atvejais netarpiškiausias mūsų uždavinys – pagerinti mokinio veiklos kokybę. Jei norime ugdyti savarankiškai besimokančius žmones, kurie patys toliau tobulins savo veiklą, sykiu turime padėti jiems susiformuoti įsivertinimo įgūdžius. Antai mes ne tik patariame, kaip modifikuoti užduoties atlikimą, bet ir kaip patikrinti šių pokyčių poveikį bei surasti tolesnio tobulėjimo būdus. Galutinis klausimas apie grįžtamąjį ryšį galėtų būti toks: ar ši mokiniams pateikiama reakcija padarys juos labiau priklausomus nuo mokytojo ar prisidės prie savarankesnio mokymosi? Akivaizdu, ko mes labiausiai pageidautume, ir tai iliustruota 1.3.2 paveiksle.
8.	Efektyvus vertinimas turi remtis plačia  pažymių rašymo ir ataskaitos sistema.
Pernelyg dažnai mokytojai taikydavo įvairių tipų vertinimo procedūras, o paskui parašydavo pažymį, remdamiesi objektyvaus testo įverčiu. Šią praktiką turėtų pakeisti pažymių ir ataskaitos sistema, kuri išryškintų, kam mūsų vertinime teiktas didžiausias dėmesys. Jei pusė to, ką reikėjo išmokti, tikrinama testais, o kita pusė vertinama už veiklą ir rašomas vienas pažymys, tai abu vertinimai šiam pažymiui turi vienodą svorį. Kai pastaruoju metu pabrėžiamas vertinimas už veiklą, reikalinga sudėtingesnė pažymių rašymo ir ataskaitos sistema, leidžianti adekvačiai atspindėti mokinių darbus ir pasirodymus. Ataskaitoms, pagrįstoms numatomais mokymosi rezultatais ir mokinių darbų portfeliais, tenka vis svarbesnis vaidmuo, kai apie mokymosi procesą informuojami mokiniai, tėvai ir kiti. Šios sudėtingesnės ataskaitos dera su taikomomis sudėtingesnėmis vertinimo procedūromis. 

Mokinys praktikuojasi
taikyti naujus vertinimo įgūdžius

Mokinys ugdosi naujus veiklos įgūdžius

MOKYTOJAS ĮVERTINA MOKINIO VEIKLĄ

Grįžtamoji informacija mokiniui
(laiku, aiškūs patarimai) 

Tobulėja mokinio įgūdis vertinti

Mokinio veikla modifikuojama

Pagerėja mokinio veiklos rezultatyvumas, įsivertinimo ir savarankaus mokymosi įgūdžiai

1.3.2 pav. Vertinimo grįžtamojo ryšio vaidmuo
Kadangi kai kuriems tikslams dar reikalingi pažymiai, išreikšti raidėmis, gali prireikti derinti pažymius raidėmis ir kokią nors sudėtingesnę ataskaitą. Bet kuriuo atveju pažymių rašymo ir ataskaitos procedūros turi atspindėti ir būti suderintos su vertinimo procedūromis, mokymo pradžioje jos turi būti paaiškintos mokiniams bei užtikrinti mokiniams periodišką grįžtamąją informaciją apie jų mokymosi pažangą (Rimm, 1998).
P. Gudyno (2007) teigimu, vertinimą galima interpretuoti kaip grįžtamąjį ryšį ugdymo, mokymo ir mokymosi procese. Anot jo, grįžtamasis ryšys – informacijos apie rezultatą grąžinimas į procesą.
P. Gudynas (2007) išskiria keturias mokinio vertinimo vietas įvairiuose ugdymo proceso grįžtamojo ryšio cikluose (kilpose):
•	mokinio mokymosi grįžtamasis ryšys,
•	mokytojo mokymo grįžtamasis ryšys,
•	mokyklos vadybos grįžtamasis ryšys,
•	tėvų grįžtamasis ryšys.
Grįžtamojo ryšio kilpa: 1) indėlis; 2) procesas; 3) rezultatas; 4) grįžtamasis ryšys.
R. I. Arends (1998) teigimu, vienas svarbiausių vertinimo ir įvertinimo tikslas yra suteikti mokiniams grįžtamąjį ryšį apie tai, kaip jiems sekasi. Vienoms temoms ir įgūdžiams tai padaryti lengviau, kitoms sunkiau. „Esama ir biologinio grįžtamojo ryšio metodų, padedančių mokiniams stebėti ir kontroliuoti savo fizines reakcijas į stresą ir tam tikras pastangas. Tačiau kai mokantis susitelkiama ne į tokius pagrindinius sugebėjimus ir mokėjimus, o į sudėtingesnius mąstymo ir problemų sprendimo įgūdžius, koreguojantį ryšį suteikti kebliau, nes šiems sudėtingiems procesams yra mažiau patikimų testų ir priimtinų procedūrų“ (Arends, 1989, p. 227).
Suteikti grįžtamąjį ryšį galima daugeliu būdų, tai ir verbalusis grįžtamasis ryšys, audiovizualinės priemonės, testai, parašomosios pastabos. Negaudami konkretaus grįžtamojo ryšio, mokiniai neišmoks gerai rašyti rašydami, sklandžiai skaityti skaitydami arba bėgti bėgdami. Mokytojams aktualiausias klausimas, kaip suteikti veiksmingą grįžtamąjį ryšį didelėms mokinių klasėms. Keletas svarbių taisyklių kaip suteikti grįžtamąjį ryšį (Arends, 1989, p. 322, 333):
1.	Pratyboms pasibaigus, kaip galima greičiau suteikite grįžtamąjį ryšį.
Nebūtina grįžtamąjį ryšį suteikti tučtuojau, bet jis turi būti per daug nenutolęs nuo pratybų, kad mokiniai tiksliai prisimintų, ką jie darė. Tai reiškia, kad mokytojai, kurie rašo pastabas apie rašinius, turėtų greitai grąžinti ištaisytus darbus. Testus, išsiaiškinančius atlikimą, reikia nedelsiant patikrinti ir išanalizuoti su mokiniais. Tai reiškia, kad verbalųjį grįžtamąjį ryšį arba grįžtamąjį ryšį, kai taikomos audiovizualinės priemonės, reikėtų organizuoti taip, kad būtų kuo mažiau uždelsiama.
2.	Grįžtamasis ryšys turi būti konkretus.
Apskritai grįžtamasis ryšys turėtų būti kiek įmanoma konkretesnis – tuomet jis mokiniams naudingiausias. Pavyzdžiui, užuot sakius: „Per daug rašybos klaidų“, geriau būtų sakyti: „Rašinyje klaidingai parašei net tris žodžius“.
3.	Sutelkite dėmesį į elgesį, o ne į ketinimus.
Mokiniams naudingiausias ir leidžiantis mažiau gintis toks grįžtamasis ryšys, kuris tiesiai apibūdina kokį nors elgesį arba veiksmus, o ne tai, kaip kas nors suvokia to elgesio ar veiksmų tikslus. Pavyzdžiui: „Paskutinį kartą kalbėdamas prieš klasę, kalbėjai taip tyliai, kad daugelis mokinių negalėjo išgirsti, ką sakai“, o ne „Turėtum pasistengti įveikti savo drovumą“.
4.	Pasistenkite, kad grįžtamasis ryšys atitiktų mokinio išsilavinimą.
Kad grįžtamasis ryšys būtų naudingas, reikia gerai apgalvoti, kaip jį suteikti. Kartais mokiniai gauna per daug grįžtamosios informacijos, o kartais ji būna pernelyg sudėtinga.
5.	Akcentuokite pagyrimą ir teisingai atlikto veiksmo grįžtamąjį ryšį.
Visi iš savo patirties žinote, kad labiau norisi ir maloniau gauti teigiamą, o ne neigiamą grįžtamąjį ryšį. Pagyrimas paprastai visados priimamas, o neigiamas grįžtamasis ryšys gali būti atmetamas. Dėl to mokytojai turėtų stengtis suteikti teigiamą grįžtamąją informaciją ir pagirti, ypač kai mokiniai mokosi naujų sąvokų ir įgūdžių.
6.	Suteikdami neigiamą grįžtamąjį ryšį, parodykite, kaip reikia teisingai atlikti.
Suvokimas, kad kas nors buvo neteisingai padaryta, padeda mokiniams atlikti tai teisingai. Neigiamą grįžtamąjį ryšį turėtų lydėti mokytojo veiksmai, parodantys, kaip teisingai reikia daryti.
Anot L. Šernienės (2006), jau šiandien akivaizdu, kad grįžtamasis ryšys padeda mokiniui 
•	matyti, kas padaryta gerai ir ką patobulinti, 
•	suteikia pasitikėjimo savimi ir mokytoju, 
•	pačiam pasirinkti mokymosi metodus, 
•	mokytis vertinti ir įsivertinti.
Mokyklos pasirengimas kaitai labai priklauso nuo kiekvieno mokytojo, ypač nuo psichologinio nusiteikimo. Reynolds ir Packer (1992) nuomone, jei nebus paisoma psichologinių ir tarpasmeninių procesų, pedagogai gali pradėti vengti naujovių. Mokytojai labiau pajunta savo vertę ir pasitiki vieni kitais, kai vertinamas kiekvienas individas ir jo įnašas į bendrą reikalą. Kalbant apie fizinės aplinkos tobulinimą, svarbūs klimato kūrimo veiksniai yra ir mokyklos elgsenos politikos formavimas, ir bendravimo plėtimas, ir sprendimų priėmimo procedūros. Dėmesio reikia skirti elgesiui ir lankomumui – dviem nuolat minimoms vidurinių mokyklų problemoms. Tačiau svarbu ir teigiamas mokyklos įvaizdis, glaudesni ryšiai su tėvais bei bendruomene.

1.4 Grįžtamoji informacija ugdomosios situacijos struktūroje
B. Bitino (2006) teigimu, kiekvienas mokslas, apibūdindamas savo objektą, ieško tokio pirminio elemento, kuriuo remiantis būtų galima sudaryti šio objekto modelį. Vadinasi, dera nusakyti tokią ugdymo proceso „ląstelę“, kuriai būdingos šios savybės:
•	jos pobūdis nepriklauso nuo realizuojamų ugdymo tikslų,
•	ji turi visus esminius ugdymo proceso požymius,
•	ją galima išskirti realiomis ugdymo sąlygomis.
Šiuos reikalavimus tenkina ugdymo proceso tarpsnis, turintis visus holistinio ugdymo proceso komponentus; jį vadinsime ugdomąja situacija. Žodžiu „situacija“ (iš prancūzų kalbos žodžio situation) paprastai nusakoma požymių ir sąlygų visuma, lemianti tam tikrą padėtį, aplinką. Vadinasi, situacija yra sistema, kurią sudaro komponentai, jų vidiniai ir išoriniai ryšiai. Visai natūralu būtų manyti, kad situaciją, kaip ugdymo erdvės komponentą, sudaro ugdytojas, ugdytinis, ugdymo turinys ir ugdymo priemonės. Tačiau realiai stebimi komponentai turi ne tik specifinių požymių, bet ir daug bendrų, sutampančių. Todėl teorinei analizei patogiau skirti abstrakčius ugdymo proceso komponentus, kuriuos galima suvokti izoliuotai. Išnagrinėkime vienos ugdomosios situacijos struktūrą (1.4.1 paveikslas). Akivaizdu, kad ugdymo procesas yra tokių situacijų grandinė (Bitinas, 2006).

Ugdomieji veiksmai: tikslas, turinys, metodai

Ugdytinio asmenybė: protinis ir praktinis parengtumas, asmenybės pozicija

Vidinis reagavimas: konstrukcinis, konformistinis, indiferentinis, konfliktinis

Išorinis reagavimas: žodžiai, veiksmai, poelgiai

Gamtinė ir socialinė aplinka

Pedagoginiai sprendiniai

Grįžtamoji informacija

1.4.1 pav. Ugdomosios situacijos struktūra
1.4.1 Ugdomosios situacijos komponentai.
Ugdomieji veiksmai nėra tapatinami su ugdytojo veikla. Jų subjektas yra pats ugdytinis (savarankiškas darbas, savišvieta, saviaukla), socialiniai institutai (informavimo priemonės, menas, religija ir kt.), techninės priemonės (mokomosios mašinos, įvairi aparatūra ir pan.). Esminis požymis, kuris lemia ugdomuosius veiksmus, yra visuomenės požiūriu vertingas ugdymo tikslas, kuris kartu yra asmenybės tobulinimo kriterijus. Centralizuotos ugdymo sistemos sąlygomis ugdomi tikslai nusakomi „iš viršaus“, demokratijos situacijoje pagrįstas ugdymo tikslų formulavimas yra esminė ugdytojų bendruomenės sėkmingo funkcionavimo sąlyga. Dėl šios priežasties tyrėjas neturi tenkintis pasyviu ugdymo stebėjimu, ugdytojų asmenybės vystymosi fiksavimu, tomis ugdymo realijomis, kurios realizuojamos mokyklose ar kitose ugdymo institucijose. Jis turi būti įsitikinęs, kad empirškai analizuojama ugdymo realybė yra iš tikro pakankamos kokybės, gali būti teiktina pedagoginei bendruomenei kaip sektinas pavyzdys (Bitinas, 2006).
Skirtingai nuo daugelio kitų mokslų, ugdymo tyrėjas, parinkdamas tyrimo kriterijų, neturi moralinės teisės orientuotis vien į mokslinio naujumo ar asmeninių interesų kriterijų. Ugdytinių asocialūs siekiai ir elgsena (nors tik kraštutinės jų apraiškos nekelia abejonių) nelaikytini ugdymo tikslu. Anglų rašytojas Č.Dikensas vaizdžiai aprašė vaikų mokymo ir pratinimo vagiliauti metodiką. Šiandien gali būti įdomu nagrinėti, kaip buvo organizuojamas ugdymas hitlerjungendo organizacijose arba kaip suaugusieji šiandien skatina paauglius vartoti narkotikus. Tačiau tokio pobūdžio žinių paieškos nebūtų nusakomos kaip pedagoginio tyrimo tikslas, nes neatskleistų pedagoginės tiesos, nepapildytų žinių apie ugdymą. Todėl mokslinio pažinimo objektą lemiančios vertybės skiria ugdymo tyrimus nuo antropologinių, psichologinių ar sociologinių tyrimų, kurių objektui vertybių vaidmuo nėra lemiamas (Bitinas, 2006).
Žinoma, pozityvų tikslą atskirti nuo nepriimtino nėra lengva: ir visuomenė, ir ugdymo proceso dalyviai gali apsirikti, laikydami pozityviu tikslu tai, ko iš tikrųjų nėra. Tai neretai paaiškėja per vėlai, po to, kai toks tikslas realizuojamas (pavyzdys – rasinės, religinės neapykantos ir pan. tikslai).
Tikslą realizuoja ugdymo turinys, kuris gali būti interpretuojamas kaip ugdomosios informacijos srautas; ugdymo metodai nekeičia šios informacijos kiekio , bet daro įtaką jos srautui, lemia tai, kaip ugdytinis šį informacijos srautą priima. Ugdomosios informacijos srautui daro įtaką ir ugdomosios veiklos sąlygos ( ugdytojo ir ugdytinių laikinos būsenos, psichologinė ir materialinė aplinka ir pan.). Ugdomosios veiklos rezultatai turi tikimybinį pobūdį, todėl aplinkybės šią tikimybę gali kiek paveikti; tačiau teoriniu lygmeniu šį poveikį galima ignoruoti, jį svarbu įvertinti konkretinimo, išvadų realizavimo etape.
Ugdomoji informacija, kaip sakyta, yra tai, kas ugdo, skatina asmenybę tobulėti. Bet asmenybė – labai sudėtinga sistema; ne visos jos struktūros pasiduoda ugdomosios informacijos poveikiui, be to, ne visas siekiama keisti. Ugdymo tikslai orientuoti į tas struktūras, kurios lemia apibendrintos žmonijos patirties pasisavinimą asmenybės lygmeniu, tai yra ugdytinio rengimąsi protinei ir praktinei veiklai, socialinių vertybių formavimuisi. Šios struktūros kartu yra mechanizmai, kurie ugdytiniui padeda pertvarkyti gaunamą informaciją, skirstyti ją į naują ir žinomą, suprantamą ir neprieinamą, patikimą ir abejotiną, įdomią ir nepatrauklią, priimtiną ir nesuderinamą su turimomis nuostatomis ir pan. Šį procesą veikia ir aplinka. Daroma prielaida, kad jos poveikis ugdymo veiksmų subjektui yra žinomas, į jį atsižvelgiama numatant ir realizuojant šiuos veiksmus. Todėl teoriniu lygmeniu galima tenkintis vien psichologiniais mechanizmais.
Mokslinio tyrimo struktūroje itin svarbu atskleisti ugdytinių vidinį dominuojantį reagavimą į jiems pateikiamą ugdomąją informaciją; šis reagavimas nusako ir pačios situacijos pobūdį. Kiekviena situacija yra individuali, bet pagal ugdytinių vidinio reagavimo pobūdį galima skirti penkis situacijų tipus:
•	rekonstrukcinė - ugdytiniui informacija yra itin reikšminga ir iš pagrindų keičia jo asmenybės struktūras;
•	konstrukcinė - perimta informacija įtvirtina, plėtoja anksčiau susiformavusias asmenybės savybes;
•	konformistinė - ugdytinio perimta informacija nekeičia jo asmenybės, o egzistuoja greta turimų individualių savybių;
•	indiferentinė - informacija ugdytiniui nereikšminga, išnyksta drauge su situacija, nepalikdama ryškesnių asmenybės pokyčių;
•	konfliktinė - pateikta informacija prieštarauja ugdytinio jau turimoms savybėms (žinioms, nuostatoms ir kt.) , todėl yra atmetama, ignoruojama, gali net skatinti priešiškumą ugdomiems veiksmams.
Vidinis reagavimas nėra tiesiogiai stebimas procesas, apie jį sprendžiama  iš ugdytinio išorinio reagavimo - jo išsisakymų, veiklos, elgsenos. Tarp vidinio ir išorinio reagavimo nėra vienareikšmio atitikimo, šis ryšys tik statistinis. Ugdymo organizatoriai ir jo tyrėjai patiria nemažai sunkumų, nustatydami, kokiu lygmeniu realizuotas ugdymo tikslas. Todėl siekiama gauti kuo išsamesnę grįžtamąją informaciją, kurios pagrindu būtų galima patikimiau spręsti apie vidinį ugdytinio reagavimą ir jo asmenybės pokyčius.
Situacija baigiama sprendiniu, kaip konstruoti naują ugdomąją situaciją: grįžtamosios informacijos pagrindu apibūdinti ugdymo rezultatai lyginami su  užsibrėžtais tikslais, sprendžiama, kokie turėtų būti naujieji tikslai, kokį ugdymo turinį ir kokius jo perteikimo  metodus parinkti ir kt. Tad priėmus sprendinį prasideda nauja ugdomoji situacija; taip formuojasi situacijų grandinė, įgyjanti labai sudėtingą pavidalą, susidedantį iš daugelio lygiagrečių grandžių.
Iki šiol ugdymo teorija didžiausią dėmesį skiria ugdomiesiems veiksmams. Tai nesunku paaiškinti, nes išvados apie šį ugdymo proceso komponentą nusako „ugdymo technologijos“ lygmenį, jomis remiamasi ugdymo praktikoje. Tačiau perdėtas dėmesys ugdomiesiems veiksmams, kai jie atsiejami nuo kitų komponentų, formuoja „bevaikės“ pedagogikos vaizdinį. Todėl, neneigiant ugdomųjų veiksmų nagrinėjimo ir konstravimo vaidmens, tyrimo struktūroje svarbu apibūdinti kitus komponentus, taip pat ugdomąsias situacijas kaip holistinį reiškinį. Toks situacijų aprašymas (tarp jų-publicistinis ar net meninis) mokslinio tyrimo rezultatus daro išsamesnius, labiau pagrįstus. Į tai atsižvelgę, ne tik ugdytojai, bet ir ugdymo proceso tyrėjai analizuoja ugdomąją situaciją remdamiesi ugdymo psichologijos išvadomis (Guskey, 2004).
Svarbu atsakyti į klausimą, kuris komponentas lemia ugdymo procesą, išskiria jį iš kitų ugdymo fenomenų. Gali atrodyti, kad toks komponentas - ugdymo tikslas, sąlygojantis visus kitus komponentus. Tačiau šis teiginys būtų nepagrįstas. Ugdymo tikslas yra būtinas, bet nepakankamas komponentas, kad ugdymo  procesas funkcionuotų (Lepeškienė, 1996). Pavyzdžiui, visuomenės informavimo priemonės (televizija, radijas, spauda) , literatūra , menas ir kt. užsibrėžia visuomenei reikšmingus ugdymo tikslus, juos realizuoja specifinėmis priemonėmis, tačiau paties ugdymo proceso nerealizuoja, nes publikacijų ar laidų autoriai nežino jų atliktų ugdomųjų veiksmų rezultatyvumo, o sprendimus apie tolesnius veiksmus priima intuityviai, geriausiu atveju remdamiesi bendro pobūdžio (sociologinių tyrimų) informacija. Tad galima daryti išvadą, kad grįžtamoji informacija apie ugdymo veiksmų rezultatyvumą visus kitus komponentus sieja į sistemą.
Pažymėtina, kad grįžtamosios informacijos problema dar nėra pakankamai išnagrinėta. Niekas neabejoja informacijos apie ugdytinio protinį ir praktinį parengtumą svarba, tačiau ir toliau svarstoma, ar reikia ir ar įmanoma gauti grįžtamąją informaciją apie ugdytinio asmenybės pozicijos pokyčius, tai yra apie auklėjimo rezultatus. Todėl pedagoginio diagnozavimo problemai ugdymo mokslai šiuo metu skiria gana daug dėmesio.
Ugdymo proceso struktūroje ypatinga vieta tenka ugdomiesiems sprendiniams; tokie sprendiniai yra pedagoginio meistriškumo pagrindas. Tačiau beveik nėra tyrimų, skirtų šiam komponentui nagrinėti. Sakoma, kad pedagoginis kūrybiškumas nėra mokslinio pažinimo objektas, ugdymo veiklai jis suteikia meninį pobūdį. Šiuolaikinė veiklos teorija sudaro galimybes kitaip pažvelgti į meistriškumo, intuicijos, sprendimų priėmimo problemas. Daroma išvada, kad žmogaus mąstymas grindžiamas algoritmais, nors pats individas to gali ir nesuvokti. Tuo remiantis, kuriama metodologija, kaip rasti patikimus sprendinius valdant sudėtingas sistemas, kurių pokyčius lemia daugelis iš anksto neapibrėžtų veiksnių (Bitinas, 2006).
Parašyti mokiniams pažymius – viena sunkiausių mokytojo užduočių. Daugelis mokytojų laiko mokinius savo draugais ir vengia tokio darbo, kuris daro juos mokinių teisėjais. Šie du vaidmenys – draugo ir teisėjo – atrodo nesuderinami.
Tačiau, kad ir koks skaudus būtų šis procesas, formalus įvertinimas yra būtina mokymo dalis. Mokyklos yra sukurtos tam, kad perduotų visuomenės vertybes. Kadangi mokytojai yra tam tikros visuomenės atstovai, jų vertinamieji sprendimai apie mokinių elgesį mokykloje ir mokslo rezultatus tam tikru laipsniu turi atitikti tai, kas toje visuomenėje yra laikoma svarbu ir gera. Todėl mokykla nuolat stengiasi įvairiais būdais perduoti, išaiškinti mokytojo vertinamuosius sprendimus mokiniams, tėvams ir kitiems, kurie taip pat naudojasi šiais įvertinimais spręsdami apie atliktus darbus ar būsimą veiklą.
Pažymiai – tai apibendrinančio įvertinimo rūšis. Jie padeda nustatyti mokinio silpnąsias ir stipriąsias vietas, šiais įvertinimais mes galime pasinaudoti, kai reikia greitai ką nors nuspręsti (sakykim, patarti vienam mokiniui peršokti bendrąją matematiką, kitam – papildomai padirbėti rašybos srityje), sudaryti ilgalaikius planus (padėti mokiniui apsispręsti, ar jam imtis, ar atsisakyti parengiamosios koledžo programos, ar rinktis kurią nors specialią programos sritį), susiplanuoti būsimą specialybę (patarti, kokia specialybė, karjeros galimybės geriausiai atitiktų mokinio sugebėjimus ir interesus).
Apibendrintas įvertinimas mokiniams ir jų šeimoms taip pat teikia informaciją apie mokinio pažangą siekiant mokymo tikslų. Be to, tai informacijos šaltinis, kuriuo gali naudotis kiti mokytojai ir net darbdaviai. Pavyzdžiui, žmogus, kuris vertina kandidato tinkamumą mokytis medicinos mokykloje ar dirbti laborantu, gali norėti sužinoti apie mokymosi rezultatus chemijos srityje.
Apibendrinančiais vertinimais remiasi ir administracija – pagal mokytojų pažymius ir pastabas yra duodami pagyrimai, skatinimai, paskiriama į aukštesnę ar žemesnę klasę ir kitais būdais atliekama atranka, rūšiuojama. Kartais pažymiu norima tiesiog paskatinti mokinį labiau stengtis.
Trumpai tariant, turint galvoje tikslus, kurių pažymiais ir pastabomis siekiama, jų atsisakyti nereikėtų. Nepaisant to, kad pažymiai gali sukelti stresą, nerimą, jie yra daug kam reikalingi ir atlieka daug funkcijų.
„Kadangi mokinių gyvenime pažymiai yra labai svarbūs, mes turime ypatingai stengtis, kad vertinimo pažymiais sistema būtų kiek galima efektyvesnė. Tai reiškia, kad turime kiek galėdami vengti klaidų, nevienodumo, kad pažymiai turi atspindėti realius mokymosi rezultatus, ir kitu reikia rasti pusiausvyrą tarp dviejų dalykų – kad būtų laikomasi standartų ir kad pažymiai sukeltų kuo mažiau nerimo. Vertinimo pažymiais sistemos turi žadinti mokinių sėkmės jausmą ir skatinti juos geriau mokytis, siekti geresnių mokslo rezultatų“ (Gage, Berliner, 1994, p. 538).
1.4.2 Moksleivių motyvacija 
Stropiai suplanuota vertinimo programa gali daryti tiesioginę įtaką moksleivių mokymuisi (1) suteikdama jiems artimuosius tikslus, (2) paaiškindama užduočių, kurias jie turi išmokti, tipus, (3) suteikdama grįžtamąją informaciją apie jų mokymosi pažangą. Artimieji tikslai motyvuoja daugiau negu mokiniams kartojama frazė, jog kada nors gyvenime jiems šių žinių ar įgūdžių prireiks. Vertinimas, kurio laukiama, aktyvina mokymosi veiklą ir padaro ją kryptingą, kai mokomasi atlikti tas užduotis, kurios bus vertinamos. Vertinimo poveikis mokymui didele dalimi priklauso nuo to, kaip teisingai mūsų vertinimai atspindi visus svarbiausius mokymosi rezultatus, kaip šiuos rezultatus panaudojame. Pavyzdžiui, jei ir vertindami, ir mokydami pabrėšime principų taikymą, galime tikėtis, kad ir moksleiviai dės daugiau pastangų išmokti taikyti principus. Taip pat, jei vertinimo rezultatus mokiniams pranešime kaip galima greičiau, tokia grįžtamoji informacija apie stiprius bei silpnus jų principų taikymo aspektus toliau paaiškins jiems užduoties pobūdį bei nurodys, ką jie turi pakeisti, kad sėkmingai savo užduotį atliktų. Taigi tinkamai panaudoti vertinimai gali motyvuoti mokinius siekti dėstomu dalyku numatytų ugdymo tikslų bei sparčiai informuoti juos apie rezultatus (Grondlund, 1998).
1.4.3 Mokinių įsivertinimas 
Visas mokymas turi būti nukreiptas ta linkme, kad padėtų kiekvienam mokiniui geriau suprasti save ir taip daryti protingesnius sprendimus. Periodiškas rezultatų įvertinimas ir grįžtamosios informacijos suteikimas gali padėti mokiniams įžvelgti, ką jie gali padaryti gerai, suvokti savo neteisingas sampratas, kurias reikia taisyti, nustatyti, kokio lygio jų įvairių sričių įgūdžiai. Tokia informacija suteikia mokiniams objektyvesnį pagrindą pasverti savo pačių stiprius bei silpnus aspektus. Teisingai panaudojami vertinimai gali suteikti mokymosi pažangos įrodymų tokiu objektyviu ir nešališku būdu, kad tuos rezultatus galima priimti beveik be jokio pasipriešinimo ar iškraipymo (Grondlund, 1998).
Sutinkama, kad mokinių vertinimas efektyviam mokymui turi palankų poveikį. Komitetas, sudarytas iš Amerikos mokytojų federacijos, Nacionalinės matavimų švietimo srityje tarybos ir Nacionalinės švietimo asociacijos atstovų, pripažindamas didžiulę vertinimo svarbą, parengė ataskaitą, pavadintą „Mokytojų kompetencijos, reikalingos mokinių ugdomajam vertinimui, standartai” (Standards for Teacher Competence in Educational Assessment of Students (1990)). Ataskaitos rengėjai apžvelgia įvairių tipų mokytojų atsakomybę, susijusią su mokinių vertinimu, ir apibendrina juos, išvardindami keletą mokytojų kompetencijos mokinių ugdomajam vertinimui standartų. Toliau pateiktas sąrašas su sutrumpintu kiekvieno standarto aprašymu yra paimtas iš minėtos ataskaitos (Grondlund, 1998).
1.	Mokytojai privalo turėti įgūdžių parinkti vertinimo metodus, atitinkančius su mokymu susietus sprendimus.
Norint tinkamai pasinaudoti informacija, reikalinga pagrindžiant su mokymu susijusius sprendimus, būtini įgūdžiai, leisiantys parinkti tinkamus, naudingus, patogius pateikti, techniškai adekvačius bei teisingus vertinimo metodus būtinas.
2.	Mokytojai privalo turėti įgūdžių sukurti vertinimo metodus, atitinkančius mokymo sprendimus.
Nors mokytojai dažnai naudojasi jau spaudoje skelbtais ar iš kitur išoriškai įgytais vertinimo instrumentais, diduma vertinimo informacijos, kuria jie naudojasi priimdami sprendimus, kyla iš jų susikurtų ir naudojamų metodų.
3.	Mokytojai privalo turėti įgūdžių taikyti tiek paimtus išorinius, tiek pačių mokytojų sukurtus vertinimo metodus, priskirti įverčius bei interpretuoti jų rezultatus.
Neužtenka to, kad mokytojai pajėgtų parinkti ar susikurti gerus vertinimo instrumentus; jie privalo mokėti juos teisingai pritaikyti.
4.	Mokytojai turėtų būti įgudę panaudoti vertinimo rezultatus, kai priimami sprendimai apie atskirus mokinius, kai planuojamas mokymas, kuriamas ugdymo turinys, tobulinama mokykla.
Vertinimo rezultatai panaudojami priimant ugdymo sprendimus keliuose lygiuose: klasėje apie mokinius, bendruomenėje apie mokyklą bei mokyklos rajoną, visuomenėje apskritai apie švietimo kaip institucijos tikslus ir padarinius. Mokytojai vaidina lemiamą vaidmenį priimant visų šių lygių sprendimus ir privalo sugebėti vaisingai panaudoti vertinimo rezultatus.
5.	Mokytojai turėtų būti įgudę sukurti pagrįstas mokinių vertinimo pažymiais (balais) procedūras, naudojant vertinimo instrumentais gautus duomenis.
Mokinių vertinimas pažymiais yra svarbi profesinės mokytojų praktikos dalis. Vertinimas pažymiu nurodo tiek mokinio rezultatyvumo lygį, tiek tą faktą, kaip mokytojas mokinio rezultatyvumą vertina. Principai, kaip panaudoti vertinimo duomenis rašant pagrįstus pažymius, yra žinomi, ir mokytojai turėtų jais remtis.
6.	Mokytojai turėtų būti įgudę perduoti vertinimo rezultatus moksleiviams, tėvams, kitoms neprofesionalų auditorijoms bei kitiems švietimo darbuotojams.
Mokytojai privalo reguliariai pranešti vertinimo rezultatus mokiniams ir tėvams bei globėjams. Dar daugiau, juos dažnai prašo pranešti arba aptarti vertinimo rezultatus su kitais švietimo darbuotojais, su įvairiomis neprofesionalų auditorijomis. Jeigu rezultatai neperteikiami efektyviai, jie gali būti panaudoti netinkamai ar likti nepanaudoti. Kad bendravimas su kitomis institucijomis mokinių vertinimo klausimais būtų vaisingas, mokytojai privalo sugebėti tinkamai naudotis vertinimo terminologija, išreikšti vertinimo rezultatų prasmę, nurodyti vertinimo ribas bei iš jo kylančias implikacijas.
7.	Mokytojai turėtų būti įgudę pažinti neetiškus, nelegalius bei kitomis prasmėmis netinkamus vertinimo metodus bei tokį vertinimo informacijos panaudojimą.
Visa mokinių vertinimo veikla nuo pradinio planavimo iki informacijos interpretacijai surinkimo, panaudojimo bei rezultatų perdavimo privalo remtis teisingumu, visų vertinamųjų teisių gerbimu bei profesionaliu, etišku elgesiu.

1.5 Informacinių technologijų įtaka grįžtamajam ryšiui
Informacinių technologijų teikiamų galimybių išnaudojimas ugdymo procese besiformuojančioje informacijos (žinių) visuomenėje tampa ypač aktualus. Mokslo ir technikos vystymasis pažengė tiek toli, kad iš esmės keičiasi visuomeninis gyvenimas ir vienokie ar kitokie pokyčiai tampa nuolatiniu reiškiniu. Informacinė visuomenė akcentuoja žmonių veiklą, bendravimą, kuris turėtų būti grindžiamas aukšto lygio informacinių technologijų galimybėmis.
Pasak T. R. Guskey (2004), norint sistemingai perduoti žinias ir gauti grįžtamąjį ryšį iš mokinių bei mokinių tėvų (globėjų), paprastos spausdintinės pažymių knygelės jau nebeužtenka. Elektroninės pažymių knygelės už tradicines geresnės tuo, kad duomenys apie moksleivį perduodami operatyviai, be to, tiesioginis informacijos pateikimas užkerta kelią vaikų melavimui taip suteikdamas kuo tikslesnę grįžtamąją informaciją mokinių tėvams (globėjams).
Elektroninėje vertinimo sistemoje gali būti surašomi ne tik mokinių pažymiai, praleistos pamokos, bet ir pamokų metu dėstomų dalykų temos, mokytojų komentarai. Galima sužinoti, už ką yra gautas pažymys ar dėl ko mokinys buvo įvertintas nurodytu balu. Taip pat elektroninėje vertinimo sistemoje gali būti nurodomi pedagogų kontaktiniai elektroninio pašto adresai, tad tėvai negaišdami laiko su mokytojais galėtų bendrauti internetu. Mokiniai, praleidę pamokas, namų darbų užduotis taip pat gali susižinoti elektroninės vertinimo sistemos portale. Išvardytos galimybės rodo, kad elektroninė vertinimo sistema daro įtaką grįžtamosios informacijos kokybei.
Grįžtamasis ryšys raštu (pažymys ir komentarai) nurodo, kaip mokinys gali patobulinti savo darbą ir padaryti pažangą siekdamas savo mokymosi tikslų. Grįžtamasis ryšys žodžiu (nerašant pažymio) yra taip pat labai reikalingas ir veiksmingas. Tačiau kaip tokį įvertinimą gali sužinoti tėvai, jei įprastose pažymių knygelėse fiksuojami tik mokinio pažymiai ir lankomumas. Tokiam grįžtamajam ryšiui didelę įtaką daro informacinės technologijos.
Bendra elektroninių pažymių knygelių sistema pradėta diegti nuo 2005/2006 mokslo metų. Šiuo metu šia sistema sujungtos 447 Lietuvos mokyklos, iš jų 229 aktyviai dirba. Sistemoje yra užregistruoti 732 direktoriai, 10301 mokytojas, 667 redaktoriai, 72776 mokiniai.
Prie elektroninio dienyno gali prisijungti kelių skirtingų tipų vartotojai (1.5.1 lentelė).

1.5.1 lentelė
Vartotojų funkcijos naudojantis elektroniniu dienynu
Vartotojo tipas	Vartotojo tipo kodas	Vartotojo funkcijos	
direktorius	pw58mt43	skiria sistemos redaktorius	
redaktorius	569htx6	tvarko pradinius dienyno duomenis 
(mokinių ir mokytojų sąrašus, tvarkaraštį ir kt.)	
mokytojas	2004vmsdes	įveda pažymius, lankomumo duomenis	
mokinys	pazymiai04	peržiūri jam skirta informaciją	
tėvai, globėjai	vaikai04	peržiūri jam skirta informaciją, 
atlieka kai kuriuos kitus veiksmus	

Kai kurie mokytojai gali turėti elektroninėje vertinimo sistemoje papildomų funkcijų: auklėtojo, „Bebro“ konkurso organizatoriaus ir kt.
Prie elektroninės vertinimo sistemos prisijungiama, tituliniame svetainės www.dienynas.lt lange įvedus vartotojo tipo kodą. Sistemai atpažinus vartotojo tipą, spragtelkite nuorodą (paryškintą žodį) „prisijungti“ ir atsivėrusiame lange įrašykite savo vartotojo vardą ir slaptažodį.
Redaktoriaus prisijungimo duomenis jam suteikia direktorius. Mokytojų prisijungimo duomenis tvarko direktoriaus paskirtas sistemos redaktorius. Mokiniai ir tėvai savo prisijungimo duomenis pasirenka ir įveda patys, registruodamiesi sistemoje.
Rekomenduojama rinktis 6-8 simbolių slaptažodžius. Pamiršęs slaptažodį vartotojas mygtuku „Pamiršote?“ gali jį iš naujo atsisiųsti savo elektroniniu paštu.
Esant reikalui galima pakeisti sistemos redaktorių, direktorius gali ištrinti vieno redaktoriaus prisijungimo duomenis ir kitam sukurti naujus. Sistemoje gali dirbti keli redaktoriai. Detalesni techniniai paaiškinimai, kaip naudotis elektronine apskaitos sistema, pateikiami priede.
Keičiantis visuomenei, mokykla vaidina labai svarbų vaidmenį. Dažnai būtent nuo jos priklauso, kaip visuomenė sugebės priimti ir prisitaikyti prie mūsų amžiaus keliamų reikalavimų. Informacinės visuomenės iššūkiai - ne išimtis. Atsiranda naujos bendravimo ir darbo formos, keičiasi išsilavinimo ir įgūdžių tobulinimo poreikiai. Iš dalies valstybės gerovė priklauso nuo to, kaip visuomenė pasirengusi ir geba gyventi su tomis naujovėmis, integruoti jas į savo gyvenimą. Būtent nuo mokyklos priklauso, ar jaunoji karta bus pasirengusi savarankiškai dirbti ir mokytis informacijos perkrautame nuolat skubančiame pasaulyje.

2. ELEKTRONINĖS MOKINIŲ PASIEKIMŲ VERTINIMO SISTEMOS, KAIP NAUJO EDUKACINIO REIŠKINIO, EMPIRINIS TYRIMAS

2.1 Tyrimo metodika
Siekiant ištirti elektroninės mokinių vertinimo sistemos veiksmingumą, buvo atlikta anketinė apklausa. Elektronine mokinių vertinimo sistema gali naudotis visi ugdymo subjektai, todėl suformuotos trys tikslinės grupės: mokytojų, mokinių ir mokinių tėvų (globėjų).
Tyrimo tikslas - ištirti elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo sistemos, kaip naujo grįžtamojo ryšio priemonės, edukacinį veiksmingumą.
Tyrimo uždaviniai: 
1.	Ištirti mokinių, mokytojų, tėvų (globėjų) nuostatas apie elektroninę mokinių pasiekimų vertinimo sistemą. 
2.	Įvertinti naujos elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo sistemos edukacinį veiksmingumą, atsižvelgiant į skirtingų ugdymo subjektų nuostatas. 
3.	Numatyti edukacines priemones ir būdus elektroninei mokinių pasiekimų įvertinimo sistemai tobulinti. 
Tirta, kaip dažnai ir kokiu tikslu mokytojai, mokiniai ir jų tėvai (globėjai) naudojasi elektronine pažymių knygele, kokią įtaką elektroninė vertinimo sistema daro grįžtamosios informacijos kokybei, ko trūksta, kad elektroninės vertinimo sistemos pildymas bei tikrinimas būtų efektyvesnis.
Kiekybinio tyrimo instrumentas – anketa. Atsakymams į anketos klausimus naudota ranginė matavimo skalė. Apskaičiuoti rangų procentiniai dažniai, suderinamumo kriterijus (χ2), hipotezėms apie kintamojo skirstinį populiacijoje tikrinti. Duomenys buvo apdoroti paketu SPSS 12, sprendimas kiekvienu atveju priimtas naudojantis patikimumo riba p. Kai p-reikšmė mažesnė už 0,05, hipotezė apie požymių nepriklausomumą buvo atmesta.

2.2 Tyrimo imtis
Tyrime dalyvavo tik tų mokyklų, kuriose įdiegta elektroninė ryšio sistema, respondentai. Tyrimui buvo parinktos dvi Vilniaus miesto gimnazijos, kuriose jau dveji metai naudojamasi elektronine vertinimo sistema. Tyrimo metu planuota apklausti 400 gimnazijos mokinių, 200 mokinių tėvų bei 120 mokytojų. Tyrimo anketas grąžino 307 (anketų grįžtamumas 77 %), 129 mokinių tėvai (anketų grįžtamumas 65 %), 117 mokytojų (anketų grįžtamumas 98 %). Iš viso buvo apklausti 553 respondentai.
2.1.1 lentelė 
Apdorojant tyrimo duomenis apskaičiuotų bei analizuojant juos naudojamų statistinių rodiklių paaiškinimas
Rodiklio žymėjimas 	Rodiklio pavadinimas 	Rodiklio paaiškinimas 	
N 	Atsakiusiųjų skaičius 	Nors duomenų matrica apima per 500 tiriamųjų atsakymų, pasitaiko, kad į konkretų klausimą atsakė mažiau respondentų. Dydis N parodo tiriamųjų, kurie atsakė į konkretų klausimą, skaičių, nuo kurio buvo skaičiuojami įvairūs statistiniai rodikliai – procentai, vidurkis ir pan. 	
χ2 		Statistinis koeficientas	
df	Laisvės laipsnis 	Laisvės laipsniai yra susiję su požymių skaičiumi; jiems apskaičiuoti naudojamos statistinės formulės, kurių pagrindu imami požymiai.	
p<=0,05 	Statistinės paklaidos tikimybė 	Statistinės paklaidos tikimybės p kritinė riba parodo, koks yra leistinas statistinių sprendimų paklaidos dydis. Visi standartiniai sprendimai, netenkinantys sąlygos p<=0,05, šioje tyrimo ataskaitoje buvo traktuojami kaip nepagrįsti. Tai reiškia, kad šiame tyrime užsibrėžta ne didesnė nei 5 proc. leistina statistinių sprendimų paklaida. 	

Respondentų pasiskirstymas pagal lytį pateiktas 2.2.1 lentelėje. Mokytojų ir mokinių tėvų (globėjų) tikslinėse grupėse dominuoja moterys, o mokiniai pagal lytį pasiskirstė tolygiai.
2.2.1 lentelė
Respondentų pasiskirstymas pagal lytį
Lytis	Mokytojai	Mokiniai	Mokinių tėvai	
	N	%	N	%	N	%	
Moterys	100	85,5	163	53,1	101	78,3	
Vyrai	17	14,5	144	46,9	28	21,7	
Į tyrimo imtį pateko įvairius mokomuosius dalykus dėstantys mokytojai. Daugiausia apklausta mokytojų, kurie dėsto kalbas (užsienio ir lietuvių) bei socialinius mokslus, jie sudaro po 39,3 % visų respondentų (žr. 2.2.1 pav.).

2.2.1 pav. Mokytojų pasiskirstymas pagal dėstomą dalyką

Pagal pedagoginę kvalifikaciją tyrimo imtyje dominuoja mokytojai, turintys vyresniojo mokytojo pedagoginę kvalifikaciją, bei mokytojai metodininkai (žr. 2.2.2 pav.). Daugiausia apklausta vyresniojo mokytojo kvalifikacinę kategoriją turinčių mokytojų. Jie sudaro daugiau negu pusę tyrime dalyvavusių respondentų.

2.2.2 pav. Mokytojų pasiskirstymas pagal turimą kvalifikacinę kategoriją
Tyrimo metu buvo siekta apklausti 1-4 gimnazijos klasių mokinius. Jų pasiskirstymas pagal klases pateiktas 1.2.3 paveiksle. Anketas visų gimnazijos klasių mokiniams buvo stengtasi paskirstyti tolygiai, tačiau iš 1.2.3 paveikslo matyti, kad blogiausias anketų grįžtamumas buvo 3-iose gimnazijos klasėse, o geriausias – abiturientų.

2.2.3 pav. Mokinių pasiskirstymas pagal klasę, kurioje mokosi

Mokinių tėvų (globėjų) amžiaus charakteristikos pateiktos 1.2.4 paveiksle. Respondentų pasiskirstymo pagal amžių duomenys rodo, kad mokinių tėvų (globėjų) imtis pasiskirsčiusi gana tolygiai dviejuose amžiaus intervaluose: 40-45 metai (43,4 %) ir 35-40 metų (35,7 %). 

2.2.4 pav. Mokinių tėvų (globėjų) pasiskirstymas pagal amžių
Pagal išsilavinimą tyrimo imtyje dominuoja aukštąjį išsilavinimą (43,4 %) turintys mokinių tėvai (globėjai) (žr. 1.2.5 pav.). Tolygiai (po 21,7 %) pasiskirstė mokinių tėvai (globėjai) turintys vidurinį arba aukštesnįjį išsilavinimą.

2.2.5 pav. Mokinių tėvų (globėjų) pasiskirstymas pagal išsilavinimą

Išdėstyti faktai ir argumentai leidžia apibrėžti tyrimo imtį kaip nenukrypstančią nuo faktinių

3. Naudojimosi elektronine mokinių pasiekimų VERTINIMO SISTEMa, KAIP NAUJa GRĮŽTAMOJO RYŠIO PRIEMONe, REZULTATAI IR jų ANALIZĖ

3.1 Mokytojų nuostatos apie elektroninę vertinimo sistemą, kaip grįžtamojo ryšio priemonę
Įprasta analizuoti mokytojų darbo sąlygas, aplinką, tačiau neretai tiesiog pamirštama, kad mokykla pirmiausia yra ne pastatas, o bendruomenė – mokytojai, mokiniai bei jų tėvai. Būtent visos mokyklos bendruomenės idėjos, elgsena lemia ugdymo proceso raidą bei institucijos veiklą. Blockas (1987) pabrėžia, kad „vizijos sukūrimas priverčia mus užimti tam tikrą poziciją mąstant apie trokštamą ateitį“ (p. 102). Tiek mokiniai, tiek mokinių tėvai turi savą sąrašą veiksnių, padedančių sukurti ir užtikrinti jiems palankią ugdymosi aplinką ir gauti kokybišką grįžtamąjį ryšį. Vienas tokių veiksnių – informacinių technologijų taikymas ugdymo procese ir suteikiant grįžtamąją informaciją. Jis turėtų palankiai veikti ugdymo kokybę, tačiau situacija realiame edukacinės praktikos lygmenyje nėra iki galo aiški.
„Kiekvienas iš mūsų žino, kad tai, ką jis pasiekė moksle, tapo seniena per dešimt, dvidešimt, penkiasdešimt metų, ir kiekvienas turi susitaikyti su šiuo faktu“ (Hargreaves, 1999, p. 69). Įprastos spausdintinės mokinių pažymių knygelės taip pat tapo seniena ir liko praeityje. Paprastai visas naujoves mokykloje pirmieji išbando mokytojai, nes kaip tik mokytojai ir yra ugdymo pokyčių ir visuomenės gerinimo procesų tarpininkai (Fullan, 1998; Morris, Everard, 1997).
Ar M. Fullan išsakytos mintys pasiteisina Lietuvos bendrojo lavinimo mokyklų edukacinėje praktikoje? Siekiant šitai išsiaiškinti, buvo tirtos Vilniaus miesto mokytojų didaktinės nuostatos dėl elektroninės vertinimo sistemos. Tyrime dalyvavo 117 Vilniaus „Minties“ ir Kačalovo gimnazijų mokytojų, iš jų 100 moterų ir tik 17 vyrų. Ar mokytojų atsakymų skirtumai reikšmingi statistiškai, tirta pagal šiuos požymius: lytį, dėstomą dalyką, kvalifikacinę kategoriją ir pedagoginio darbo stažą.
Tirta, kaip dažnai mokytojai naudojasi elektronine vertinimo sistema bei kokią įtaką ši sistema daro grįžtamosios informacijos kokybei. Tyrimo duomenys (žr. 3.1.1 pav.) rodo, kad elektroninė vertinimo sistema tarp mokytojų yra populiari. Net 34,2 % respondentų teigia, kad jie naudojasi šia priemone labai dažnai, ir tik 6,0 % - retai arba niekada.

3.1.1 pav. Elektroninės vertinimo sistemos naudojimo procentiniai dažniai: mokytojų nuostatos

Statistiškai reikšminga priklausomybė tarp naudojimosi elektronine vertinimo sistema ir mokytojų kvalifikacinės kategorijos nenustatyta (3.1.1 lentelė). Visais kitais atvejais (pagal dėstomą dalyką, pedagoginį darbo stažą ir lytį) mokytojų naudojimasis elektronine vertinimo sistema išsiskyrė ir šis skirtumas patvirtintas statistiškai.
3.1.1 lentelė
Mokytojų naudojimosi elektronine vertinimo sistema procentiniai dažniai ir suderinamumo statistinis reikšmingumas
		Labai dažnai	Dažnai	Retai	Niekada	P	
Dėstomas dalykas	Tikslieji mokslai	63,6%	36,4%	0,0%	0,0%	0,001*	
	Kalbos	39,1%	50,0%	10,9%	0,0%		
	Gamtos mokslai	0,0%	100,0%	0,0%	0,0%		
	Socialiniai mokslai	17,4%	78,3%	0,0%	4,3%		
Kvalifikacinė kategorija	mokytojas	25,0%	75,0%	0,0%	0,0%	0,121	
	vyr. mokytojas	39,1%	57,8%	0,0%	3,1%		
	mokytojas metodininkas	25,6%	61,5%	12,8%	0,0%		
	mokytojas ekspertas	50,0%	50,0%	0,0%	0,0%		
Pedagoginio darbo stažas	iki 4 metų	25,0%	75,0%	0,0%	0,0%	0,003*	
	nuo 4 iki 10	58,8%	29,4%	0,0%	11,8%		
	nuo 10 iki 30	25,4%	67,6%	7,0%	0,0%		
	daugiau nei 30 metų	47,6%	52,4%	0,0%	0,0%		
Lytis	moteris	40,0%	53,0%	5,0%	2,0%	0,004*	
	vyras	0,0%	100,0%	0,0%	0,0%		
p*<0,05
Analizuojant mokytojų atsakymus į klausimą Kodėl pildote elektroninę pažymių knygelę? (3.1.2 pav.) nustatyta, jog mokytojai labai dažnai tai daro tik paklusdami administracijos nurodymui (34,2 %). Tačiau gana didelė dalis mokytojų (40,2 %) siekia laiku informuoti tėvus apie mokinių mokymąsi.

3.1.2. Elektroninės vertinimo sistemos pildymo priežasčių procentiniai dažniai

Nustatytas (3.1.2 lentelė) statistiškai reikšmingas skirtumas dėl elektroninės vertinimo sistemos pildymo motyvų tarp skirtingus dalykus dėstančių mokytojų. (χ2=28,806; df=9; p=0,001). Kadangi p<0,05, skirtumas yra statistiškai reikšmingas. Šį rezultatą lėmė tai, kad tiksliuosius ir socialinius mokslus dėstantys mokytojai dažniau pildo elektroninę pažymių knygelę administracijos liepimu, o kalbas ir gamtos mokslus dėstantys mokytojai dažniausiai siekia laiku informuoti tėvus apie mokinių pasiekimus. Pagal lyties, kvalifikacinės kategorijos ir pedagoginio darbo stažo požymius skirtumas statistiškai nereikšmingas, nes patikimumo riba visais atvejais viršija 0,05.

3.1.2 lentelė
Mokytojų elektroninės vertinimo sistemos pildymo motyvų procentiniai dažniai ir suderinamumo statistinis reikšmingumas
		Liepia administracija	Siekiu laiku informuoti tėvus apie mokinių pasiekimus	Taupau auklėtojų darbo laiką	Tai yra būtina ir sudėtinė vertinimo proceso dalis	p	
Dėstomas dalykas	Tikslieji mokslai	40,9%	22,7%	13,6%	22,7%	0,001*	
	Kalbos	21,7%	65,2%	6,5%	6,5%		
	Gamtos mokslai	0,0%	100,0%	0,0%	0,0%		
	Socialiniai mokslai	45,7%	19,6%	8,7%	26,1%		
Kvalifikacinė kategorija	mokytojas	25,0%	50,0%	0,0%	25,0%	0,103	
	vyr. mokytojas	37,5%	40,6%	9,4%	12,5%		
	mokytojas metodininkas	35,9%	28,2%	10,3%	25,6%		
	mokytojas ekspertas	0,0%	100,0%	0,0%	0,0%		
Pedagoginio darbo stažas	iki 4 metų	25,0%	50,0%	0,0%	25,0%	0,174	
	nuo 4 iki 10	52,9%	17,6%	11,8%	17,6%		
	nuo 10 iki 30	38,0%	40,8%	8,5%	12,7%		
	daugiau nei 30 metų	9,5%	52,4%	9,5%	28,6%		
Lytis	moteris	33,0%	44,0%	8,0%	15,0%	0,187	
	vyras	41,2%	17,6%	11,8%	29,4%		
p*<0,05
Elektroninės vertinimo sistemos pildymas paskatino mokytojus daugiau domėtis ir naudotis naujomis technologijomis. Tačiau rezultatai parodė (3.1.3. pav.), kad elektroninės pažymių knygelės pildymas užima daugiau laiko nei paprastos spausdintinės. Taip mano daugiau negu pusė tyrime dalyvavusių respondentų. Galima daryti išvadą, kad elektroninė vertinimo sistema padidina mokytojo darbo krūvį.

3.1.3. Elektroninės vertinimo sistemos pildymo laiko atžvilgiu procentiniai dažniai

Nustatytas statistiškai reikšmingas skirtumas dėl elektroninės vertinimo sistemos pildymo laiko atžvilgiu tarp skirtingus dalykus dėstančių mokytojų. (χ2=30,590; df=6; p=0,000) ir mokytojų lyties (χ2=22,518; df=2; p=0,000). Kadangi p<0,05, skirtumas yra statistiškai reikšmingas. Šį rezultatą lėmė tai, kad kalbas (76,1 %) ir tiksliuosius mokslus (50,0 %) dėstantiems mokytojams jos pildymas užima daugiau laiko, o gamtos (100,0 %) ir socialinių mokslų (56,5 %) mokytojams - mažiau arba laiko atžvilgiu nesiskiria. Taip pat 64,0 %  moterų teigia, kad elektroninės vertinimo sistemos pildymas užima daugiau laiko, o 42,0 % vyrų mano priešingai.
Tyrimo duomenys (3.1.3 lentelė) rodo, kad dauguma mokytojų mano, jog elektroninė pažymių knygelė daro įtaką grįžtamosios informacijos kokybei, jog ši priemonė palengvina bendravimą su tėvais, skatina mokytojus naudotis naujomis technologijomis bei suteikia savalaikę informaciją apie vaiką.
Nustatytas statistiškai reikšmingas skirtumas tarp skirtingą pedagoginį stažą turinčių mokytojų nuomonės apie elektroninės vertinimo sistemos įtaką grįžtamosios informacijos kokybei. Tik dėl bendravimo su mokinių tėvais (globėjais) skirtingą pedagoginį stažą turinčių mokytojų nuomonės sutapo. Iš 3.1.3 lentelės aiškiai matyti, kad jauni mokytojai, kurių pedagoginio darbo stažas iki 4 metų, visais tirtais požiūriais palankiau vertina elektroninės vertinimo sistemos veiksmingumą. Galima daryti išvadą, kad jauni mokytojai labiau pasirengę naujovėms ir tiki informacinės visuomenės egzistavimu. Jie lengviau socializuojasi, prisitaiko gyventi nuolat kintančiomis sąlygomis
3.1.3 lentelė
Skirtingą pedagoginį stažą turinčių mokytojų  nuostatos apie elektroninės vertinimo sistemos įtaką grįžtamosios informacijos kokybei: procentiniai dažniai ir suderinamumo statistinis reikšmingumas

Grįžtamoji informacija	Pedagoginio darbo stažas	Sutinku	Sutinku tik iš dalies	Nesutinku	p	
Savalaikis informacijos apie vaiką gavimas	iki 4 metų	50,0	50,0	0,0	0,000*	
	nuo 4 iki 10	11,8	88,2	0,0		
	nuo 10 iki 31	54,9	45,1	0,0		
	daugiau nei 30	47,6	28,6	23,8		
Pagerina mokinių lankomumą	iki 4 metų	25,0	50,0	25,0	0,020*	
	nuo 4 iki 10	0,0	41,2	58,8		
	nuo 10 iki 31	8,5	52,1	39,4		
	daugiau nei 30	23,8	66,7	9,5		
Palengvina bendravimą su tėvais	iki 4 metų	50,0	50,0	0,0	0,679	
	nuo 4 iki 10	41,2	58,8	0,0		
	nuo 10 iki 31	35,2	64,8	0,0		
	daugiau nei 30	47,6	52,4	0,0		
Palengvina bendravimą su vaikais	iki 4 metų	75,0	0,0	25,0	0,005*	
	nuo 4 iki 10	11,8	35,3	52,9		
	nuo 10 iki 31	15,5	38,0	46,5		
	daugiau nei 30	14,3	33,3	52,4		
Pagerina mokinių pažangumą	iki 4 metų	25,0	50,0	25,0	0,015*	
	nuo 4 iki 10	0,0	29,4	70,6		
	nuo 10 iki 31	4,2	40,8	54,9		
	daugiau nei 30	9,5	66,7	23,8		
Pagerina vertinimo kokybę	iki 4 metų	25,0	75,0	0,0	0,008*	
	nuo 4 iki 10	11,8	11,8	76,5		
	nuo 10 iki 31	7,0	35,2	57,7		
	daugiau nei 30	0,0	42,9	57,1		
Skatina mokytojus naudotis naujomis technologijomis	iki 4 metų	75,0	25,0	0,0	0,027*	
	nuo 4 iki 10	76,5	11,8	11,8		
	nuo 10 iki 31	42,3	35,2	22,5		
	daugiau nei 30	66,7	33,3	0,0		
p*<0,05

Tyrimo respondentų buvo prašyta nurodyti, kaip dažnai jie pildo elektroninėje vertinimo sistemoje esančius laukus „Pamokos tema“ ir „Namų darbai“. Tyrimo duomenys (žr. 3.2.4 pav.) parodė, kad tik 2,6 % mokytojų juos pildo dažnai ir net 63,2 % jų nepildo visiškai. 59 % mokytojų mano, kad tai užimtų pernelyg daug laiko, 36,8 % įsitikinę, kad mokiniai ta informacija vis tiek nesinaudoja, o 4,2 % net nežino, jog tokie laukai egzistuoja. Vadinasi, galima daryti išvadą, kad praleidęs pamoką mokinys negali sužinoti jos temos ir namų darbų užduoties, kad savarankiškai pasiruoštų kitai pamokai. Taigi šiuo požiūriu elektroninė vertinimo sistema naudojama neefektyviai. 

3.2.4. Laukų Pamokos tema ir Namų darbai  pildymo procentiniai dažniai

Tiriant, ko trūksta, kad elektroninės vertinimo sistemos pildymas būtų efektyvesnis, nustatyta (3.2.3 lentelė), kad mokytojai nėra pakankamai aprūpinti kompiuteriais (88,0 %) ir elektroninės vertinimo sistemos pildymas padidina jų darbo krūvį. 87,2 % įsitikinę, kad pildymas būtų efektyvesnis, jei mokytojas bet kuriuo metu pats galėtų ištaisyti padarytą klaidą ir jam nereikėtų laukti, kol tai padarys sistemos redaktorius. 78,6 % respondentų teigia, kad tam turėtų būti skirtos papildomos darbo valandos.
3.2.3 lentelė
Mokytojų nuomonės apie technines elektroninės vertinimo apskaitos tobulinimo priemones procentiniai dažniai
Pageidavimai elektroninės pažymių knygelės pildymui	Sutinka	Sutinka tik iš dalies	Nesutinka	
Daugiau žinių, kaip ją pildyti ir kaip naudotis turima informacija 	5,1%	55,6%	39,3%	
Papildomų mokamų darbo valandų jai pildyti	78,6%	21,4%	0,0%	
Kompiuterio darbo vietoje	88,0%	9,4%	2,6%	
Galimybės ištaisyti padarytą klaidą	87,2%	12,8%	0,0%	
Pildyti turėtų vienas žmogus	20,5%	39,3%	40,2%	
Pildyti turėtų auklėtojai	3,4%	12,0%	84,6%	
Analizuojant mokytojų nuostatas apie elektroninę vertinimo sistemą, galima išskirti vieną jų: norint, kad elektroninė vertinimo sistema suteiktų kuo kokybiškesnę grįžtamąją informaciją, reikia mažinti mokytojų kontaktinių valandų skaičių.

Vertinimas yra įvairialypis procesas, paprastai apimantis daug veiklos rūšių ir procedūrų. Siekiant kuo geriau panaudoti vertinimo rezultatus ir gauti grįžtamąjį ryšį, būtina elektroninę vertinimo sistemą pildyti kiekvieną dieną.

3.2 Mokinių nuostatos apie elektroninę vertinimo sistemą, kaip grįžtamojo ryšio priemonę
„Kasdieniame gyvenime informacija suvokiama kaip objekto, reiškinio kokybinis apibūdinimas. Tokia informacijos samprata implikuoja gavėją: informatyvu tik tai, kas jam yra nauja, aktualu. Todėl kiekvienas informacijos gavėjas pateikiamą informaciją atrenka ir tik po to naudoja ją saviems tikslams pasiekti. Kitaip sakant, informacija vartotojui vertinga tiek, kiek tenkina iki jos gavimo susiformavusius individualius jo poreikius“ (Bitinas, 2000, p. 115). Elektroninėje vertinimo sistemoje esanti informacija taip pat nėra išimtis. Vieni ta informacija naudojasi, o kitiems ji neaktuali.
Vertinimas gali pakylėti arba pastūmėti atmesti, jis kelia baimę arba susijaudinimą ir tik retai būna neutrali patirtis. Paklausus apie maloniausius ir liūdniausius prisiminimus iš mokyklos laikų, kiekvieno suaugusiojo atmintyje iškils vertinimo epizodai. Dažniausiai juos skaudu prisiminti net ir po daugelio metų. „Psichologai jau seniai pripažino emocijų vaidmenį mokymuisi, kalbama apie savigarbą, motyvaciją. Jau seniai aišku, kad vertinimas mokinius neigiamai veikia tuomet, kai per daug pabrėžiamos jo funkcijos ir kai mokiniai lyginami tarpusavyje, nes tuomet mokiniams svarbiausia lenktyniauti, o ne tobulėti. Tuomet prasčiau besimokančių mokinių gaunama grįžtamoji informacija reiškia tik tiek, kad jiems stinga „gabumų“; jie mano, kad nesugeba mokytis“ (D. Česnavičienė).
Tirta, kaip dažnai mokiniai naudojasi elektronine pažymių knygele bei kokią įtaką elektroninė vertinimo sistema daro grįžtamosios informacijos kokybei. Tyrimo duomenys (žr. 3.2.1 pav.) rodo, kad elektroninė vertinimo sistema tarp mokinių nėra tokia populiari, kaip buvo tikėtasi. Tik 3,6 % respondentų teigia, kad jie naudojasi šia priemone labai dažnai, net 72,3 % - retai arba niekada. 

3.2.1 pav. Elektroninės vertinimo sistemos naudojimo procentiniai dažniai: mokinių nuostatos

Elektroninė vertinimo sistema ne tik saugo informaciją apie mokinių pažangumą ir lankomumą - ji turi ir kitų funkcijų. Šiame portale abiturientai gali pasirinkti, kokius brandos egzaminus laikys, kokios jų profesinės karjeros atsižvelgiant į dabartinį pažangumą prognozės, gali rasti ankstesnių metų brandos egzaminų užduočių pavyzdžių ir pasitikrinti savo jėgas, taip pat komunikuoti pokalbių svetainėje. Atsižvelgiant į tyrimo duomenis, galima teigti, kad mokiniai mieliau renkasi kitas pokalbių svetaines nei tas, kurios sukurtos Lietuvoje ir skirtos specialiai jiems.
Tyrime dalyvavo 307 gimnazijos klasių mokiniai, iš jų 144 berniukai ir 163 mergaitės. Ar mokinių atsakymų skirtumai statistiškai reikšmingi, tirta pagal šiuos požymius: lytį, amžių, pažangumą.
Nustatytas (3.2.1 lentelė) statistiškai reikšmingas skirtumas tarp mokinių amžiaus ir naudojimosi elektronine vertinimo sistema (χ2=18,038; df=9; p=0,035). Kadangi p<0,05, skirtumas yra statistiškai reikšmingas. Šį rezultatą lėmė tai, kad 4-ų gimnazijos klasių mokiniai elektronine vertinimo sistema naudojasi dažniau nei 1-ų ir 2-ų gimnazijos klasių. Pagal lyties požymį skirtumas statistiškai nereikšmingas. Tai rodo, kad tiek berniukai, tiek mergaitės vienodai dažnai naudojasi elektronine pažymių knygele.

3.2.1 lentelė
Mokinių, suskirstytų pagal amžių ir lytį, naudojimosi elektronine vertinimo sistema procentiniai dažniai ir suderinamumo statistinis reikšmingumas
		Labai dažnai	Dažnai	Retai	Niekada	p	
Klasė	9-ta	1,0%	26,7%	35,2%	37,1%	0,035	
	10-ta	2,2%	21,3%	37,1%	39,3%		
	11-ta	9,8%	12,2%	31,7%	46,3%		
	12-ta	5,6%	30,6%	41,7%	22,2%		
Lytis	berniukai	2,8%	20,8%	37,5%	38,9%	0,457	
	mergaitės	4,3%	27,0%	36,2%	32,5%		

Tyrimo duomenys rodo, kad 35,5% mokinių visiškai nesinaudoja elektronine vertinimo sistema. Tai itin didelis procentas respondentų, turint omeny, kad ši sistema diegta mokinių patogumui. Aiškintasi, dėl kokių priežasčių tie mokiniai nesinaudoja elektronine vertinimo sistema (žr. 3.2.2 pav.).

3.2.2 pav. Nesinaudojimo elektronine pažymių knygele priežasčių procentiniai dažniai

Kaip matome iš paveikslo, beveik ketvirtadalis apklausoje dalyvavusių mokinių vis dar nėra prisijungę prie elektroninės vertinimo sistemos. Statistiškai reikšminga priklausomybė tarp nesinaudojančiųjų lyties, amžiaus ar pažangumo nenustatyta, nes patikimumo riba visais atvejais viršija 0,05.
Duomenys (žr. 3.2.3 paveikslas) rodo, kad elektroninė vertinimo sistema turi reikšmės grįžtamosios informacijos kokybei – ji pagerina mokinių lankomumą ir pažangumą. Net penktadalis mokinių mano, kad elektroninė vertinimo sistema daro teigiamą įtaką jų lankomumui, o šeštadalis tvirtina, kad jų pažangumas pagerėjo dėl elektroninės vertinimo sistemos.

3.2.3 pav. Elektroninės vertinimo sistemos įtakos mokinių lankomumui ir pažangumui procentiniai dažniai

Šiais laikais tiek mokytojams, tiek tėvams opiausia pamokų nelankymo problema. Po pusmečio pamačius, kad vaikas praleido daugiau nei 50 pamokų, ko gero, per vėlu kamantinėti, ką jis tuo metu veikė. Natūralu, kad po tiek laiko ir jis pats nelabai ką atsimins. 
Tyrimas parodė (žr. 3.2.4 pav.), kad vaikai yra daug atsakingesni, jei jaučiasi kontroliuojami. Didžiausią įtaką (67,2 %) mokinių lankomumui turi tėvų kontrolė.

3.2.4 pav. Lankomumo pagerėjimo priežasčių procentiniai dažniai

Kiekvienas prisimena, kiek rūpesčių ir komiškų situacijų kildavo, kai tekdavo parodyti pažymių knygelę... Dažniausiai jas būdavo „surinkę“ mokytojai, rečiau netyčia į kuprinę įsidėdavo draugas arba ji kažkur dingdavo. Pasitaikydavo ir tokių gudročių, kurie turėdavo dvi – vieną tėvams, o kitą mokytojams. 
Net 47,9 % respondentų teigia, kad jų pažangumas pagerėjo dėl didesnės tėvų kontrolės: tėvai gali matyti visus pažymius. Elektroninė vertinimo sistema bet kuriuo metu gali apskaičiuoti numatomą pusmečio rezultatą („signalinį“ pusmetį). 52,1 % mokinių mano, jog jų pažangumas pagerėjo būtent dėl šios priežasties. Ši išvada patvirtina bihevioristinę nuostatą – tarpiniai paskatinimai gerina rezultatus.
Tyrimo duomenys (3.2.2 lentelė) rodo, kad dauguma mokinių mano, jog elektroninė vertinimo sistema daro įtaką grįžtamosios informacijos kokybei. Pabrėžiama, jog informacija apie vertinimą gaunama laiku, nes elektroninės pažymių knygelės yra dažniau pildomos. Tačiau daugelis taip pat mano, jog ši priemonė nepalengvina bendravimo su tėvais (59,3 %) ir mokytojais (60,3 %). Net 64,8 % mokinių įsitikinę, kad elektroninė vertinimo sistema nepagerina vertinimo kokybės, nors 53,1 % mokinių teigia, kad naudodamiesi elektronine vertinimo sistema mokytojai sužino praleistos pamokos priežastį, dėl to gali vertinti objektyviau.

3.2.2 lentelė
Elektroninės vertinimo sistemos įtakos grįžtamosios informacijos kokybei procentiniai dažniai
Grįžtamoji informacija	Sutinka	Sutinka tik iš dalies	Nesutinka	
Informacija apie vertinimą gaunama laiku	44,6%	42,7%	12,7%	
Palengvina bendravimą su tėvais	14,7%	26,1%	59,3%	
Elektroninės pažymių knygelės yra dažniau pildomos	35,2%	36,2%	28,7%	
Palengvina bendravimą su mokytojais	10,1%	29,6%	60,3%	
Praleidęs pamoką gali sužinoti jos temą ir namų darbų užduotis, todėl gali pasiruošti kitai pamokai	24,1%	23,5%	52,4%	
Pagerina vertinimo kokybę	7,2%	28,0%	64,8%	
Mokytojas sužino praleistos pamokos priežastį, todėl vertina objektyviau 	17,3%	35,8%	46,9%	

Tyrėme, ar yra statistiškai reikšmingas skirtumas tarp skirtingos lyties mokinių, teigusių, kad elektroninė vertinimo sistema nepalengvina bendravimo su tėvais ir mokytojais. Dėl bendravimo su tėvais skirtumas nėra statistiškai reikšmingas, o dėl bendravimo su mokytojais gavome χ2=8,224; df=2; p=0,016. Kadangi p<0,05, skirtumas yra statistiškai reikšmingas. Šį rezultatą lėmė tai, kad beveik pusė respondentų berniukų pritaria, jog elektroninė vertinimo sistema palengvina bendravimą su mokytojais, tačiau respondentų berniukų tyrime dalyvavo mažiau nei mergaičių.
Taip pat tyrėme, ar yra statistiškai reikšmingas skirtumas tarp mokinių, teigusių, kad elektroninė vertinimo sistema nepagerina vertinimo kokybės, lyties. Gavome χ2=6,722; df=2; p=0,035. Kadangi p<0,05, skirtumas yra statistiškai reikšmingas. Šį rezultatą lėmė tai, kad daugiau mergaičių mano, jog elektroninė vertinimo sistema neturi jokios įtakos vertinimo kokybei.
Analizuojant mokinių nuostatas apie elektroninę vertinimo sistemą, galima išskirti vieną jų: mokiniai norėtų, kad praleidę pamoką jie galėtų sužinoti jos temą ir namų darbų užduotis bei reikalavimų komentarus – tokia informacija reikalinga norint pasiruošti kitai pamokai. Tačiau tyrimas parodė, kad tik 2,6 % mokytojų pildo elektroninėje vertinimo sistemoje esančius laukus „Pamokos tema“ ir „Namų darbas“. 59,0 % mokytojų tvirtina, kad tai užimtų pernelyg daug laiko, o 36,8 % yra įsitikinę, kad mokiniai ta informacija vis tiek nesinaudotų.
R. I. Arends (1998) teigimu, svarbiausia - keisti mokinio požiūrį į mokymąsi, o šito tikslo siekti iš dalies padės sąmoningas žinojimas, kaip, kada ir kas bus tikrinama ir vertinama. „Vertindami mes turime perteikti informaciją, kuria galėtų naudotis mokinys ir visi, kuriems rūpi mokinio gerovė. Mes turime sukurti sistemas, kurios mums teiktų grįžtamąjį ryšį – informaciją apie svarbias mokinių veiksmų dimensijas. Tada mokiniai, remdamiesi vertinimais, galės apsispręsti, ar toliau taip veikti, ar keisti savo elgesį, veiksmus“ (Gage, Berliner, 1994, p. 527).

3.3. Mokinių tėvų (globėjų) nuostatos apie elektroninę vertinimo sistemą, kaip grįžtamojo ryšio priemonę
Informacija apie tai, kas vyksta mokykloje, tėvų dažnai nepasiekia. Mokiniai paprasčiausiai jų neinformuoja, kad mokykloje organizuojamas tėvų susirinkimas ar atvirų durų dienos, o skelbti tokią informaciją per radiją ar televiziją nėra galimybės. Elektroninė vertinimo sistema leidžia tėvams internetu gauti visą informaciją apie gimnazijose vykstančius procesus, vaikų pažymius, pamokų lankomumą, namų darbų užduotis ir panašiai. Elektroninė vertinimo sistema ne tik leidžia tėvams operatyviai perduoti grįžtamąją informaciją apie moksleivius, bet ir kelia jų kompiuterinį raštingumą.
R. Stacey (1992) teigimu, naujovės gali padėti mums „valdyti tai, kas nepažįstama“. Juk sakoma kas valdo informaciją, tas valdo situaciją. Tačiau pats pirmas klausimas, kurį apie kiekvieną naują iniciatyvą užduoda mokyklos efektyvumo tyrėjai, mokinių tėvai, yra toks: „Ar tai ką nors pakeis?“ (Stoll L., Fink D., 1998).
H. Cooper (1989) tyrimas parodė, kad mokytojams, atsižvelgiantiems į tėvų susirūpinimą ir dažniau juos informuojantiems bei leidžiantiems namie prisidėti prie mokyklos apdovanojimų sistemos, mokiniai dažniau atlieka namų darbus, geriau lanko, labiau įsitraukia į mokymąsi, ir apskritai pažangumas gerėja.
Ar H. Cooper  1989 m. atlikto tyrimo rezultatai pasitvirtina ir XXI a.? Tam buvo tirtos mokinių tėvų (globėjų) didaktinės nuostatos apie elektroninę vertinimo sistemą. Tyrime dalyvavo 129 mokinių tėvai (globėjai), iš jų 101 moteris ir tik 28 vyrai. Tirta, ar yra statistikai reikšmingi skirtumai tarp mokinių tėvų (globėjų) atsakymų pagal šiuos požymius: lytį, amžių, išsilavinimą.
Tirta, kaip dažnai mokinių tėvai (globėjai) naudojasi elektronine vertinimo sistema bei kokią įtaką ši sistema daro grįžtamosios informacijos kokybei. Tyrimo duomenys (žr. 3.3.1 pav.) rodo, kad elektroninė vertinimo sistema tarp mokinių tėvų, kaip ir tarp mokinių nėra tokia populiari, kaip buvo tikėtasi. Tik 4,7 % respondentų teigia, kad jie naudojasi šia sistema labai dažnai ir net 57,9 % respondentų ją naudoja retai arba niekada.

3.3.1 pav. Elektroninės vertinimo sistemos naudojimo procentiniai dažniai: mokinių tėvų (globėjų) nuostatos

Nustatytas (3.3.1 lentelė) statistiškai reikšmingas skirtumas tarp mokinių tėvų (globėjų) lyties ir naudojimosi elektronine vertinimo sistema (χ2=18,627; df=3; p=0,000). Kadangi p<0,05, skirtumas yra statistikai reikšmingas. Šį rezultatą lėmė tai, kad mokinių mamos (globėjos) elektronine vertinimo sistema naudojasi dažniau nei tėčiai (globėjai). Pagal amžiaus ir išsilavinimo požymius skirtumas statistiškai nereikšmingas. Tai rodo, kad įvairaus išsilavinimo ir amžiaus respondentai vienodai dažnai naudojasi elektronine vertinimo sistema.
3.3.1 lentelė
Mokinių tėvų (globėjų) naudojimosi elektronine vertinimo sistema procentiniai dažniai ir suderinamumo statistinis reikšmingumas
		Labai dažnai	Dažnai	Retai	Niekada	p	
Išsilavinimas	Aukštasis	3,2%	32,3%	38,7%	25,8%	0,867	
	Aukštesnysis	7,1%	39,3%	21,4%	32,1%		
	Spec. vidurinis	0,0%	50,0%	20,0%	30,0%		
	Vidurinis	7,1%	35,7%	28,6%	28,6%		
	Nebaigtas vidurinis	0,0%	100,0%	0,0%	0,0%		
Amžius	iki 35 metų	0,0%	16,7%	16,7%	66,7%	0,142	
	nuo 35 iki 40	4,3%	47,8%	26,1%	21,7%		
	nuo 40 iki 45	7,1%	35,7%	26,8%	30,4%		
	nuo 45 iki 50	0,0%	26,7%	53,3%	20,0%		
	daugiau nei 50 metų	0,0%	0,0%	66,7%	33,3%		
Lytis	moteris	5,0%	41,6%	21,8%	31,7%	0,000*	
	vyras	3,6%	17,9%	64,3%	14,3%		
p*<0,05
Tyrimo duomenys rodo, kad 27,9 % mokinių tėvų (globėjų) visiškai nesinaudoja elektronine vertinimo sistema. Tai itin didelis procentas respondentų, turint omeny, kad grįžtamoji informacija apie mokinius jiems turi rūpėti labiausiai. Buvo aiškinamasi, dėl kokių priežasčių mokinių tėvai (globėjai) nesinaudoja elektronine vertinimo sistema (žr. 3.3.2 pav.).

3.3.2 pav. Nesinaudojimo elektronine vertinimo sistema priežastys: procentiniai dažniai

Kaip matome iš paveikslo, 13,2 % apklausoje dalyvavusių respondentų vis dar nėra prisijungę prie elektroninės vertinimo sistemos, o 27,1 % teigia, kad grįžtamasis ryšys su mokykla jiems visiškai nereikalingas, nes gali pasitikėti savo vaiko žodžiu. Statistikai reikšminga priklausomybė tarp nesinaudojančiųjų lyties, amžiaus ar išsilavinimo nenustatyta, nes patikimumo riba visais atvejais viršija 0,05.
Tyrimo duomenys (žr. 3.3.3 pav.) rodo, kad dauguma mokinių tėvų (globėjų) mano, jog elektroninė vertinimo sistema daro įtaką grįžtamosios informacijos kokybei. Labiausiai mokinių tėvai (globėjai) pabrėžia, kad informacija apie vaiką gaunama laiku (91,7 %). Kitais grįžtamosios informacijos atvejais, respondentų nuomonės pasiskirstė tolygiai.

3.3.3. pav. Mokinių tėvų (globėjų) nuostatų apie elektroninės pažymių knygelės įtaką grįžtamosios informacijos kokybei procentiniai dažniai

Tiriant, kokią įtaką elektroninė vertinimo sistema daro grįžtamosios informacijos kokybei, statistiškai reikšminga priklausomybė tarp respondentų nuomonės ir jų amžiaus, lyties ar išsilavinimo nenustatyta. Galima daryti išvadą, kad H. Cooper 1989 m. atlikto tyrimo rezultatai pasitvirtina ir XXI a., nes daugiau nei pusė apklausoje dalyvavusių respondentų teigia, kad informacijos apie vaiką gavimas laiku pagerina jų vaikų pažangumą ir lankomumą.
Tiriant, ko trūksta, kad elektroninės pažymių knygelės tikrinimas būtų efektyvesnis, nustatyta (3.3.2 lentelė), kad mokinių tėvai (globėjai) labiausiai norėtų matyti komentarus apie vaiko žinias (93 %): ne tik pažymį, bet ir komentarą, ką reikėtų pasimokyti. 77,5 % mano, kad tikrinimas būtų efektyvesnis, jei elektroninėje vertinimo sistemoje būtų daugiau informacijos apie mokykloje vykstančius renginius, o 79,1 % respondentų teigia, kad turėtų būti galimybė bendrauti su mokytojais toje sistemoje.

3.3.2 lentelė
Elektroninės vertinimo apskaitos tobulinimo galimybės: mokinių tėvų (globėjų) nuostatų procentiniai dažniai
Tobulinimo galimybės	Sutinka	Sutinka tik iš dalies	Nesutinka	
Galimybė įgyti daugiau žinių, kaip naudotis elektronine pažymių knygele	32,6%	38,8%	28,7%	
Galimybė sužinoti informaciją apie mokykloje vykstančius renginius	51,9%	25,6%	22,5%	
Geresnis techninis aprūpinimas: kompiuteris namuose	46,5%	20,2%	33,3%	
Galimybė bendrauti su mokytojais toje sistemoje	49,6%	29,5%	20,9%	
Galimybė matyti ir kitų klasės mokinių rezultatus palyginimui	34,9%	22,5%	42,6%	
Galimybė  sužinoti vertinimo argumentavimą (komentarus apie mokinio žinias) 	76,7%	16,3%	7,0%	

Nustatytas (3.3.3. lentelė) statistikai reikšmingas skirtumas dėl tėvų (globėjų) noro matyti komentarus apie tai, ką reikėtų pasimokyti, ir jų amžiaus (χ2=20,586; df=8; p=0,008) bei išsilavinimo (χ2=16,145; df=8; p=0,040). Kadangi p<0,05, skirtumas yra statistikai reikšmingas. Šį rezultatą lėmė tai, kad visi aukštąjį ir aukštesnįjį išsilavinimą turintys mokinių tėvai (globėjai) ir tėvai (globėjai) iki 40 metų norėtų elektroninėje vertinimo sistemoje matyti ne tik savo vaikų pažymius ir lankomumą, bet ir vertinimo argumentavimą - pastabas bei komentarus. Galima daryti išvadą, kad jaunesni ir aukštesnį išsilavinimą turintys mokinių tėvai (globėjai) galėtų patys padėti savo vaikams siekti geresnių rezultatų.
3.3.3. lentelė
Mokinių tėvų (globėjų) nuostatų apie vertinimo argumentavimą elektroninėje pažymių knygelėje procentiniai dažniai
		Sutinku	Sutinku tik iš dalies	Nesutinku	p	
Išsilavinimas	Aukštasis	79,0%	21,0%	0,0%	0,040*	
	Aukštesnysis	85,7%	14,3%	0,0%		
	Spec. vidurinis	70,0%	0,0%	30,0%		
	Vidurinis	75,6%	14,3%	10,1%		
	Nebaigtas vidurinis	0,0%	0,0%	100,0%		
Amžius	iki 35 metų	83,3%	16,7%	0,0%	0,008*	
	nuo 35 iki 40	80,4%	19,6%	0,0%		
	nuo 40 iki 45	80,4%	8,9%	10,7%		
	nuo 45 iki 50	46,7%	46,7%	6,7%		
	daugiau nei 50 metų	83,3%	0,0%	16,7%		
p*<0,05
Analizuojant mokinių tėvų (globėjų) nuostatas apie elektroninę vertinimo sistemą, galima išskirti vieną jų: norint, kad elektroninė vertinimo sistema suteiktų kuo kokybiškesnę grįžtamąją informaciją ir jos tikrinimas būtų efektyvesnis, reikia skatinti mokytojus taikyti formuojamąjį vertinimą, argumentuojant mokinių pasiekimų vertinimą.

3.4 Ugdymo subjektų edukacinių nuostatų elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo apskaitos atžvilgiu apibendrinimas ir palyginimas
Tirta, kaip dažnai ir kokiu tikslu mokytojai, mokiniai ir jų tėvai (globėjai) naudojasi elektronine pažymių knygele, kokią įtaką elektroninė vertinimo sistema daro grįžtamosios informacijos kokybei, ko trūksta, kad elektroninės vertinimo sistemos pildymas bei tikrinimas būtų efektyvesnis.
Tyrimo duomenys (žr. 3.4.1 pav.) rodo, kad elektroninė vertinimo sistema yra dažniau naudojama mokytojų nei mokinių ir jų tėvų (globėjų). Mokytojų elektroninės vertinimo sistemos naudojimo procentiniai dažniai, juos vertinant rangu „labai dažnai“, yra beveik dešimt kartų didesni nei mokinių ir beveik devynis kartus didesni nei mokinių tėvų (globėjų) naudojimo procentiniai dažniai, vertinami tuo pačiu rangu. Be to, mokytojų elektroninės vertinimo sistemos naudojimo procentiniai dažniai, juos vertinant rangu „niekada“, yra dvidešimt kartų mažesni nei mokinių ir penkiolika kartų mažesni nei mokinių tėvų (globėjų) naudojimo procentiniai dažniai, vertinami tuo pačiu rangu.

3.4.1 pav. Elektroninės vertinimo sistemos naudojimo procentiniai dažniai
Nustatytas statistiškai reikšmingas skirtumas naudojimosi elektronine vertinimo sistema pagal šiuos mokytojus apibūdinančius požymius: pedagoginio darbo stažą, lytį ir dėstomą dalyką. Tiksliuosius mokslus dėstančių mokytojų elektroninės vertinimo sistemos naudojimo procentiniai dažniai, juos vertinant rangu „labai dažnai“, yra didžiausi. Taip pat nustatyta, kad mokytojos moterys dažniau naudoja elektroninę vertinimo sistemą nei mokytojai vyrai. Dažniausiai elektroninę vertinimo sistemą naudoja mažesnį pedagoginį darbo stažą, iki 10 metų, turintys mokytojai. Pagal kvalifikacinės kategorijos požymį skirtumas statistikai nereikšmingas. Tai rodo, kad įvairios kvalifikacinės kategorijos respondentai vienodai dažnai naudojasi elektronine vertinimo sistema.
Nustatytas statistiškai reikšmingas skirtumas tarp mokinių amžiaus ir naudojimosi elektronine vertinimo sistema. Vyresnio amžiaus mokiniai dažniau naudoja elektroninę pažymių knygelę. Pagal lyties požymį skirtumas statistiškai nereikšmingas. Tai rodo, kad tiek berniukai, tiek mergaitės vienodai dažnai naudojasi elektronine pažymių knygele.
Nustatytas statistiškai reikšmingas skirtumas tarp mokinių tėvų (globėjų) lyties ir naudojimosi elektronine vertinimo sistema. Mamos elektroninę pažymių knygelę naudoja dažniau nei tėvai. Pagal amžiaus ir išsilavinimo požymius skirtumas statistiškai nereikšmingas. Tai rodo, kad įvairaus išsilavinimo ir amžiaus respondentai vienodai dažnai naudojasi elektronine vertinimo sistema.
Elektroninės vertinimo sistemos pildymas ir tikrinimas skatina daugiau domėtis ir naudotis naujomis technologijomis (žr. 3.4.2 pav.). Su tuo visiškai sutinka daugiau negu pusė tyrime dalyvavusių mokytojų ir mokinių tėvų (globėjų). Šiuo atžvilgiu respondentų nuomonės sutampa.

3.4.2 pav. Elektroninės vertinimo sistemos skatinimo naudotis informacinėmis technologijomis procentiniai dažniai
Tačiau, rezultatai parodė (3.4.3. pav.), kad elektroninės pažymių knygelės pildymas ir tikrinimas užima daugiau laiko nei paprastos spausdintinės. Taip mano daugiau negu pusė tyrime dalyvavusių mokytojų ir 41,9 % mokinių tėvų (globėjų). Daugiau nei du kartus dažniau mokinių tėvai (globėjai) nei mokytojai mano, kad elektroninės pažymių knygelės pildymas ir tikrinimas laiko atžvilgiu nesiskiria.

3.4.3 pav. Elektroninės vertinimo sistemos pildymo ir tikrinimo laiko atžvilgiu procentiniai dažniai

Nustatyta, kad dauguma mokytojų ir mokinių tėvų (globėjų) mano, jog elektroninė vertinimo sistema daro įtaką grįžtamosios informacijos kokybei. Labiausiai respondentai išskyrė savalaikį informacijos gavimą (žr. 3.4.4 pav.). Mokytojų nuomonės procentiniai dažniai, juos vertinant rangu „nesutinku“, yra daugiau negu du kartus mažesni nei mokinių tėvų (globėjų) nuomonės procentiniai dažniai juos vertinant tuo pačiu rangu.

3.4.4 pav. Elektroninės vertinimo sistemos įtaka grįžtamosios informacijos kokybei: savalaikis informacijos gavimas

Tyrimo metu nustatyta, kad elektroninė vertinimo sistema turi reikšmės grįžtamosios informacijos kokybei – ji pagerina mokinių lankomumą ir pažangumą. Net penktadalis mokinių mano, kad elektroninė vertinimo sistema daro teigiamą įtaką jų lankomumui, o šeštadalis tvirtina, kad jų pažangumas pagerėjo dėl elektroninės vertinimo sistemos. Didžiausią įtaką mokinių lankomumui ir pažangumui turi padidėjusi tėvų kontrolė. Elektroninė vertinimo sistema bet kuriuo metu gali apskaičiuoti numatomą pusmečio rezultatą („signalinį“ pusmetį). 52,1 % mokinių mano, jog būtent dėl šios priežasties jų pažangumas pagerėjo. Ši išvada patvirtina bihevioristinę nuostatą – tarpiniai paskatinimai gerina rezultatus. Mokytojų ir mokinių tėvų (globėjų) nuomonė apie elektroninės vertinimo sistemos teigiamą įtaką lankomumui ir pažangumui pateikta 3.4.5 paveiksle. Iš paveikslo matyti, kad mokinių tėvai (globėjai) palankiau vertina elektroninės vertinimo sistemos įtaką lankomumui ir pažangumui.

3.4.5 pav. Elektroninės vertinimo sistemos įtaka lankomumui ir pažangumui

Tyrimo metu išaiškėjo, kad jauni mokytojai, kurių pedagoginio darbo stažas iki 4 metų, visais tirtais požiūriais palankiau vertina elektroninės vertinimo sistemos veiksmingumą. Galima daryti išvadą, kad jauni mokytojai labiau pasirengę naujovėms ir tiki informacinės visuomenės egzistavimu. Jie lengviau socializuojasi bei prisitaiko gyventi nuolat kintančiomis sąlygomis.
Nustatytas statistiškai reikšmingas skirtumas tarp mokinių, teigusių, kad elektroninė vertinimo sistema nepagerina vertinimo kokybės, lyties. Išaiškėjo, kad mergaitės dažniau mano, jog elektroninė vertinimo sistema neturi jokios įtakos vertinimo kokybei.
Analizuojant mokinių nuostatas apie elektroninę vertinimo sistemą, galima išskirti vieną jų: mokiniai norėtų, kad, praleidę pamoką, jie galėtų sužinoti jos temą ir namų darbų užduotis bei komentarus apie reikalavimus, kas leistų jiems pasiruošti kitai pamokai. Tačiau tyrimas parodė, kad tik 2,6 % mokytojų pildo elektroninėje vertinimo sistemoje esančius laukus „Pamokos tema“ ir „Namų darbas“. 59,0 % mokytojų tvirtina, kad tai užimtų pernelyg daug laiko, o 36,8 % yra įsitikinę, kad mokiniai ta informacija vis tiek nesinaudotų.
Analizuojant mokytojų nuostatas apie elektroninę vertinimo sistemą, galima išskirti vieną jų: norint, kad elektroninė vertinimo sistema suteiktų kuo kokybiškesnę grįžtamąją informaciją, reikia mažinti mokytojų kontaktinių valandų skaičių. Siekiant kuo geriau panaudoti vertinimo rezultatus ir gauti grįžtamąjį ryšį, būtina elektroninę vertinimo sistemą pildyti kiekvieną dieną.
Analizuojant mokinių tėvų (globėjų) nuostatas apie elektroninę vertinimo sistemą, galima išskirti vieną jų: norint, kad elektroninė vertinimo sistema suteiktų kuo kokybiškesnę grįžtamąją informaciją ir jos tikrinimas būtų efektyvesnis, reikia skatinti mokytojus taikyti formuojantį vertinimą, argumentuojant mokinių pasiekimų vertinimą.

IŠVADOS

1.	Mokslinės literatūros, teisinių švietimo dokumentų analizė parodė, kad elektroninė mokinių pasiekimų vertinimo sistema yra nauja grįžtamojo ryšio priemonė, keičianti tradicines spausdintines priemones. Tačiau elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo sistemos edukacinis poveikis, jos veiksmingumas šalyje nebuvo nagrinėtas. Tenka konstatuoti, kad nagrinėjamos problemos aspektu, edukologinių tyrimų pasigendama ir kitose šalyse.
2.	Empirinis tyrimas parodė, kad elektroninė mokinių pasiekimų vertinimo sistema turi reikšmės grįžtamosios informacijos kokybei pagerindama mokinių lankomumą ir pažangumą. Net penktadalis mokinių mano, kad elektroninė vertinimo sistema daro teigiamą įtaką jų lankomumui, o šeštadalis tvirtina, kad jų pažangumas pagerėjo dėl elektroninės vertinimo sistemos. Mokinių tėvai (globėjai) palankiau vertina elektroninės vertinimo sistemos įtaką lankomumui ir pažangumui negu mokytojai.
3.	Elektroninė mokinių pasiekimų vertinimo sistema yra veiksminga grįžtamojo ryšio priemonė, kuri ne tik gerina mokinių lankomumą, pažangumą, bet ir palengvina ugdymo subjektų tarpusavio bendravimą, skatina mokytojus, mokinius, tėvus (globėjus) naudotis informacinėmis komunikacinėmis technologijomis, laiku suteikia tėvams (globėjams) savalaikę informaciją apie mokinių lankomumą, pažangumą.
4.	Elektroninė vertinimo sistema yra dažniau naudojama mokytojų, nei mokinių ir jų tėvų (globėjų). Tačiau mokytojams dar trūksta patirties ir žinių, kaip efektyviai elektroninę vertinimo sistemą panaudoti ugdymo procese. Elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo sistemos pildymas ir tikrinimas užima daugiau laiko nei įprastos spausdintinės. Todėl mokiniai ir tėvai (globėjai) elektroninėje vertinimo sistemoje pasigenda išsamesnės mokytojų pateiktos informacijos apie pamokoje nagrinėjamą turinį, namų darbų užduotis, išsamesnių mokinių pasiekimų vertinimo komentarų. 
5.	Siekiant motyvuoti mokytojus pateikti kuo išsamesnę informaciją (pamokos temą ir namų darbų užduotis bei komentarus apie reikalavimus), visų pirma būtina aprūpinti kompiuteriais įvairių mokomųjų dalykų kabinetus. Taip pat būtina sudaryti technines sąlygas mokytojams patiems bet kuriuo metu ištaisyti netikslumus elektroninėje mokinių pasiekimų vertinimo sistemoje.
6.	Elektroninę mokinių pasiekimų vertinimo sistemą galima panaudoti efektyviau pritaikant ją sergančių ir praleidusių pamokas mokinių mokymui. Šiuo požiūriu elektroninė mokinių pasiekimų vertimo sistema įgyja nuotolinio mokymo požymių: praleidęs pamoką mokinys galėtų sužinoti nagrinėjamas temas, namų darbų užduotis ir savarankiškai dirbti, mokytis, rengtis pamokoms. Tačiau ši elektroninės mokinių pasiekimų vertinimo apskaitos teikiama galimybė, skatinanti savarankišką ir savalaikį mokymąsi, dar nepakankamai išnaudojama edukacinėje praktikoje.

REKOMENDACIJOS

Skatinant ugdymo subjektus dažniau ir efektyviau naudoti elektroninę vertinimo sistemą ugdymo procese rekomenduojama:
Nacionaliniu lygmeniu: 
1.	Tęsti mokyklų kompiuterizavimo darbus ir siekti, kad kiekvienas mokytojas savo kabinete turėtų visas jam reikalingas technologijas.
2.	Suteikti juridinį pagrindą centralizuotam elektroninės vertinimo sistemos įdiegimui šalies mokyklose.
3.	Išspręsti apmokėjimo už elektroninės vertinimo sistemos pildymą klausimą.
Mokyklos lygmeniu: 
1.	Elektroninės vertinimo apskaitos techninės tobulinimo priemonės:
•	Sudaryti sąlygas kiekvienam mokyklos mokytojui bet kuriuo metu ištaisyti padarytą klaidą.
•	Skirti papildomas apmokamas darbo valandas elektroninių vertinimo priemonių pildymui.
•	Sudaryti sąlygas kiekvienam mokytojui pildyti elektroninę vertinimo sistemą savo darbo kabinete.
2.	Elektroninės mokinių vertinimo apskaitos didaktinės tobulinimo kryptys:
•	Skatinti mokytojus taikyti formuojamąjį vertinimą.
•	Skatinti mokytojus taikyti neformalųjį vertinimą, rašant komentarus apie mokinių pasiekimus.

LITERATŪRA:

1.	An Online Career Portfolio Management Tool for High School Students Conducting Supervised Agricultural Experience Programs. L. Emis, J. Dillingham, 2002, [interaktyvus], [žiūrėta 2007-04-22]. Prieiga per internetą: <www.eric.ed.gov/sitemap/html_0900000b8017808b.html>
2.	Arends R. I. (1998). Mokomės mokyti. Vilnius.
3.	Bitinas B. (2006). Edukologinis tyrimas: sistema ir procesas. Vilnius.
4.	Bitinas B. (2000). Ugdymo filosofija. Vilnius.
5.	Block P. (1987). The Empowered Manager. San Francisko.
6.	Bruner J. S. (1978). Poza dostarczone informacje. Warszawa.
7.	Butkienė G., Kepalaitė A. (1996). Mokymasis ir asmenybės brendimas. Vilnius.
8.	Cooper H. (1989). Homework. New York: Longman.
9.	Čekanavičius V., Murauskas G. (2000). Statistika ir jos taikymai. I dalis. Vilnius.
10.	Earl L., Cousins J. (1995). Classroom Assessment: Changing the Face. Toronto.
11.	Elektroninė pažymių knygelė. Mokyklos administracija, 2006, [interaktyvus], [2006-05-23]. Prieiga per internetą: <http://www.pilaite.vilnius.lm.lt/m/index2> 
12.	Elektroninė pažymių knygelė. Pažanga ar nereikalinga išmonė? R. Bonikatas, 2006, [interaktyvus], [2006-05-23]. Prieiga per internetą: <www.sirvinta.net>
13.	Elektroninis dienynas: kaip vaikui sekasi mokykloje? S. Marcinkevičienė, 2006, [interaktyvus], [žiūrėta 2006-05-23]. Prieiga per internetą:< www.dienynas.lt>
14.	Everard B., Morris G. (1997). Efektyvus mokyklos valdymas. Kaunas.
15.	Freire P. (2000). Kritinės sąmonės ugdymas. Vilnius.
16.	Fullan M. (1998). Pokyčių jėgos. Vilnius
17.	Gage N. L., Berliner D. C. (1994). Pedagoginė psichologija. Vilnius.
18.	Gailienė D., Bulotaitė L., Sturlienė N. (1996). Aš myliu kiekvieną vaiką. Vilnius.
19.	Gipps C. (1994). Beyond Testing: Towards a Theory of Educational Assessment. London.
20.	Grondlund N.E. (1998). Assessment of Student Achievement. Boston.
21.	Guskey T. R. (2004). Profesinio tobulinimosi vertinimas. Vilnius.
22.	Hargreaves A. (1999). Keičiasi mokytojai, keičiasi laikai. Vilnius.
23.	Herring J. E. (1998). Informacinių įgūdžių ugdymas mokykloje. Vilnius
24.	Hopkins D., Ainscow M., West M. (1998). Kaita ir mokyklos tobulinimas. Vilnius.
25.	Instrukcija kaip susikonfigūruoti naršyklę, kad kaskart neprašytų patvirtinti sertifikatą. 2006. [interaktyvus], [žiūrėta 2007-04-22]. Prieiga per internetą: <http://www.pazymiai.lt/help/instrukcijaIE.htm >
26.	Lepeškienė V. (1996). Humanistinis ugdymas mokykloje. Vilnius.
27.	Martišauskienė E. (1994). Paauglių dorovinių vertinimų ypatumai. Vilnius.
28.	Mokinių pasiekimų vertinimas ir švietimo kokybės užtikrinimas. P. Gudynas, 2007, [interaktyvus], [žiūrėta 2007-04-22]. Prieiga per internetą: <http://www.smm.lt/veikla/docs/renginiai/070316/P.Gudyno%20pranesimas.ppt>
29.	Mokinių pasiekimų vertinimas:nuo teorijos link praktikos. R. Pupinytė, 2006, [interaktyvus], [žiūrėta 2006-05-24]. Prieiga per internetą: <http://svietimas.pakruojis.mok.lt/R.Pupinyte.ppt>
30.	Mokinių pažangos ir pasiekimų vertinimo dabartis ir perspektyvos. I. Neseckienė, 2006, [interaktyvus], [žiūrėta 2006-05-24]. Prieiga per internetą: <http://www.pprc.lt/MetodineVeikla/naujienos/Mokiniu_pazanga.pps>
31.	Mokiniui ir jo tėveliams. Šatkauskas, 2005, [interaktyvus], [2006-05-23]. Prieiga per internetą: <http://giliukas.w3.lt/lt_page/page_d.html>
32.	Moksleivių pažymių knygelės keliamos į internetą. 2005-03-03, [interaktyvus], [2006-05-23]. Prieiga per internetą: <www.ebiz.lt>
33.	Okon W. (1966). Proces nauczania. Warszawa.
34.	Ozmon H. A., Craver S. M. (1996). Filosofiniai ugdymo pagrindai. Vilnius.
35.	Paurienė A. (1984). Mokymasis ir grįžtamoji informacija pamokoje. Kaunas.
36.	Reynolds D., Packer A. (1992) School Effectiveness: Research, Policy and Practice. London.
37.	Rimm S. B. (1998). Sumažėjusio pažangumo sindromas. Vilnius.
38.	Sosnicki K. (1963). Poradnik dydaktyczny. Warszawa.
39.	Stacey R. (1992). Managing the Unknowable. San Francisco.
40.	Standards for Teacher Competence in Educational Assessment of Students. Developed by the American Federation of Teachers National Council on Measurement in Education National Education Association, [interaktyvus], [2007-04-23]. Prieiga per internetą: <http://www.unl.edu/buros/bimm/html/article3.html>
41.	Staniūnienė G. (1980). Mokymo proceso efektyvinimas grįžtamojo ryšio pagrindu, dėstant grafines disciplinas aukštojoje techninėje mokykloje. Kaunas
42.	Stiggins R.(1991). Assessment literacy. Kn.: Phi Delta Kappan 72(7). p. 534-539.
43.	Stoll L., Fink D. (1998). Keičiame mokyklą. Vilnius.
44.	Toffler A. (2001). Valdžių kaita. Vilnius.
45.	Vaiko pažymiai bus internete. A. Gliožerienė, 2005, [interaktyvus], [200605-23]. Prieiga per internetą: <http://www.delfi.lt/archive/article.php?>
46.	Vertinimo įtaka mokinių motyvacijos skatinimui. D. Česnavičienė, 2007, [interaktyvus], [žiūrėta 2007-04-22]. Prieiga per internetą: <http://svietimas.takas.lt/il/il.php?st=3&msgid=521>
47.	Vertinimo kaita. L. Šernienė, 2006, [interaktyvus], [žiūrėta 2006-05-27]. Prieiga per internetą: <http://www.pedagogika.lt/naujienos/diagnostines/rusu.doc>
48.	Vertinimo padėtis ir perspektyvos pamokoje ir mokykloje. L. Stankevičienė, S. Šimonėlienė, 2006, [interaktyvus], [žiūrėta 2007-04-22]. Prieiga per internetą: <http://www.mkc.lt/dokuments/mokymosi_medziaga_II/Keiciame_vertinima.doc>
49.	Whitmer S. P. (1982). A descriptive multimethod study of teacher judgment during the marking process. Paper presented at the meetings of the American Educational Research Association, New York
50.	Zillig M. (1928). Zeitschrift für Psychologie. Einstellung und Aussage, Berlin p. 58-106
51.	Занков Л. В. (1968). Дидактика и жизнь. Москва.
52.	Леонтьев А. Н. (1973). Обучение и воспитание должны быть ориентированы на будущее. Kn.: Вопросы философии, Москва. No 11
53.	Оценки— в интернете. АиФ Камчатка № 13 (1378) от 27 марта 2007, [interaktyvus], [žiūrėta 2007-04-22]. Prieiga per internetą: <http://kamchatka.aif.ru/issues/1378/04_02>
54.	Родители одесских школьников узнают их оценки в интернете. Газета.ru 29 авг, 2007, [interaktyvus], [žiūrėta 2007-04-22]. Prieiga per internetą: <http://www.gazeta.ru/education/2006/08/29_n_751099.shtml>

1 priedas
Gerb. Pedagoge,
Pastaraisiais metais mokyklos pradėjo diegti elektroninę mokinių pasiekimų įvertinimo apskaitą. Yra manoma, jog tai yra pažangi mokyklos ir kartu mokytojų bendravimo su tėvais ir mokiniais priemonė. Nėra žinoma, kokią įtaką ši naujovė daro grįžtamosios informacijos kokybei, mokytojo darbo krūviui ir kokios dar informacijos Jums trūksta, kad elektroninė pažymių knygelė būtų dar veiksmingesnė.
Mums labai svarbi Jūsų nuomonė apie Jums iškylančius sunkumu ir problemas naudojantis elektronine pažymių knygele. Jūsų nuoširdūs atsakymai padės ją tobulinti. Prašome atsakyti į visus anketos klausimus. 
Anketa anoniminė, jos pasirašyti nereikia. Garantuojame, kad mokykloje Jūsų atsakymų niekas neskaitys!

1.	Kaip dažnai pats pildote elektroninę pažymių knygelę? Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a)	labai dažnai; b) dažnai; c) retai; d) niekada 

2.	Jei atsakydami į antrą anketos klausimą nurodėte, kad pats nepildote elektroninės pažymių knygele, nurodykite priežastį. Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a) Neturiu pakankamai žinių kaip tai padaryti.
b) Neturiu laiko kada ją pačiam pildyti.
c) Manau, kad tai nėra tiesioginis mano darbas.
Kita:

3.	Jei atsakydami į antrą anketos klausimą nurodėte, kad pats nepildote elektroninės pažymių knygelės, nurodykite kas tai daro už Jus. Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a) Administracija.
b) Paprašau kitų mokytojų.
c) Paprašau mokinių.
d) Paprašau savo artimųjų.
Kita:

4.	Kodėl pildote elektroninę pažymių knygelę? Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a) Liepia administracija.
b) Siekiu laiku informuoti tėvus apie mokinių pasiekimus.
c) Taupau auklėtojų darbo laiką.
d) Tai yra būtina ir sudėtinė vertinimo proceso dalis.
Kita:

5.	Manoma, kad elektroninė pažymių knygelė yra efektyvesnė nei paprasta spausdintinė. Pateikite savo nuomonę išdėstytais klausimais. Kiekvienoje eilutėje pažymėkite tik vieną atsakymo variantą. 
Priežastis	Sutinku	Sutinku tik iš dalies	Nesutinku	
Savalaikis informacijos apie mokinį gavimas.	 	 	 	
Palengvina bendravimą su vaikais.	 	 	 	
Pagerina mokinių lankomumą.	 	 	 	
Pagerina mokinių pažangumą.	 	 	 	
Niekada vaikas „nepamiršta“ pažymių knygelės.	 	 	 	
Palengvina bendravimą su tėvais.	 	 	 	
Praleidęs pamoką mokinys sužino jos temą ir namų darbų užduotis, o tai leidžia jam pasiruošti kitai pamokai.	 	 	 	
Pagerina vertinimo kokybę.	 	 	 	
Mokytojas sužino praleistos pamokos priežastį, o tai leidžia objektyviau vertinti.	 	 	 	
Duoda impulsą mokytojams naudoti naujas technologijas.	 	 	 	
 
6.	Palyginkite elektroninės ir paprastos spausdintinės pažymių knygelių pildymą laiko atžvilgiu. Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a) Elektroninė pažymių knygelė užima daugiau laiko nei paprasta spausdintinė.
b) Elektroninė pažymių knygelė užima mažiau laiko nei paprasta spausdintinė
c) Jų pildymas laiko atžvilgiu nesiskiria.

7.	Kaip dažnai pildote elektroninės pažymių knygelės laukus „Pamokos tema“ ir „Namų darbas“? Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a)	labai dažnai; b) dažnai; c) retai; d) niekada

8.	Jei atsakydami į septintą anketos klausimą nurodėte, kad jų nepildote, nurodykite  priežastį.  Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a) Tai užimtų pernelyg daug laiko.
b) Mokiniai ta informacija vis tiek nesinaudoja.
c) Nežinojau, kad tokie yra.
Kita: 

9.	Ko trūksta, kad elektroninės pažymių knygelės pildymas būtų efektyvesnis? Pateikite savo nuomonę išdėstytais atvejais. Kiekvienoje eilutėje pažymėkite tik vieną atsakymo variantą. 
Priežastis	Sutinku	Sutinku tik iš dalies	Nesutinku	
Daugiau žinių, kaip ją pildyti ir turima informacija naudotis.	 	 	 	
Papildomų apmokamų darbo valandų jos pildymui.	 	 	 	
Kompiuterio darbo vietoje.	 	 	 	
Galimybės ištaisyti padarytą klaidą.	 	 	 	
Pildyti turėtų vienas žmogus (toks etatas).	 	 	 	
Pildyti turėtų auklėtojai.	 	 	 	
 
Dėkojame už atsakymus!
Jeigu norėtumėte ką nors pridurti, prašytume išdėstyti visas savo pastabas.

Duomenys apie respondentą 
Dėstomas dalykas (įrašyti).....................................................
Kvalifikacine kategorija (įrašyti) ............................................
Pedagoginis stažas (pažymėti vieną)     iki 4 metų        nuo 4 iki 10        nuo 10 iki 30   daugiau nei 30 metų
Lytis (pažymėti vieną)      moteris,   vyras

2 priedas
Gerb. Mokiny(e),
Pastaraisiais metais mokyklos pradėjo diegti elektroninę mokinių pasiekimų įvertinimo apskaitą. Yra manoma, jog tai yra pažangi mokyklos ir kartu mokytojų bendravimo su mokiniais priemonė. Nėra žinoma, kokią įtaką ši naujovė daro grįžtamosios informacijos kokybei, kokios dar informacijos Jums trūksta, kad elektroninė pažymių knygelė būtų dar veiksmingesnė. Taip pat nėra žinoma, ar mokiniai šią naujovę vertina palankiau nei įprastą spausdintinę pažymių knygelę.
Mums labai svarbi Jūsų nuomonė apie Jums iškylančius sunkumu ir problemas naudojantis elektronine pažymių knygele. Jūsų nuoširdūs atsakymai padės ją tobulinti. Prašome atsakyti į visus anketos klausimus. 
Anketa anoniminė, jos pasirašyti nereikia. Garantuojame, kad mokykloje Jūsų atsakymų niekas neskaitys!

1.	Kaip dažnai naudojatės elektronine pažymių knygele? Pažymėkite vieną atsakymo variantą.
a)	labai dažnai; b) dažnai; c) retai; d) niekada

2.	Jei atsakydami į pirmą anketos klausimą nurodėte, kad nesinaudojate elektronine pažymių knygele, nurodykite priežastį. Pažymėkite vieną atsakymo variantą.
a) Neesu prisijungęs(usi) prie elektroninės vertinimo sistemos.
b) Sužinau pažymius iš mokytojo, ir to užtenka.
c) Nesidomiu savo lankomumu ir pažangumu.
Kita:

3.	Jei atsakydami į antrą anketos klausimą nurodėte, kad neesate prisijungęs(usi) prie elektroninės vertinimo sistemos, nurodykite, kaip sužinote apie savo pažymius ir nebuvimus. Pažymėkite vieną atsakymo variantą.
a) Nesidomiu savo lankomumu ir pažangumu.
b) Mokytojai leidžia pažvelgti į dienyną.
c) Mokykla atspausdina elektroninės pažymių knygelės kopiją.
Kita:

4.	Nurodykite dažniausią priežastį, kodėl naudojatės elektronine pažymių knygele. Pažymėkite vieną atsakymo variantą.
a) Pamatyti ar visi pažymiai ir nebuvimai yra įrašyti.
b) Sužinoti praleistų pamokų temas ir namų darbų užduotis.
c) Pabendrauti su draugais pokalbių svetainėje.
d) Pasitikslinti ar nesuklydo mokytojai įvesdami pažymius ir nebuvimus.
Kita:

5.	Kokią įtaką elektroninė pažymių knygelė turi Jūsų lankomumui? Pažymėkite vieną atsakymo variantą.
a) Lankomumas pagerėjo.
b) Lankomumas nepasikeitė.

6.	Jei atsakydami į penktą anketos klausimą nurodėte, kad Jūsų lankomumas pagerėjo, nurodykite didžiausią priežastį. Pažymėkite vieną atsakymo variantą.
a) Visus nebuvimus gali matyti tėvai.
b) „Pabėgimus“ mato mokytojai ir tai turi įtakos pažangumui.
c) Reikalaujama pateisinti visus nebuvimus.
Kita:

7.	Kokią įtaką elektroninė pažymių knygelė turi Jūsų pažangumui? Pažymėkite vieną atsakymo variantą.
a) Pažangumas pagerėjo.
b) Pažangumas nepasikeitė.

8.	Jei atsakydami į septintą anketos klausimą nurodėte, kad Jūsų pažangumas pagerėjo, nurodykite didžiausią priežastį. Pažymėkite vieną atsakymo variantą.
a) Visus pažymius gali matyti tėvai.
b) Matomos praleistų pamokų temos ir namų darbų užduotys.
c) Sistema veda pažymių vidurkį, įspėdama apie semestro įvertinimą.
Kita:
9.	Manoma, kad elektroninė pažymių knygelė yra efektyvesnė nei paprasta spausdintinė. Pateikite savo nuomonę išdėstytais klausimais. Kiekvienoje eilutėje pažymėkite tik vieną atsakymo variantą. 
Priežastis	Sutinku	Sutinku tik iš dalies	Nesutinku	
Savalaikis informacijos apie įvertinimą gavimas.	 	 	 	
Palengvina bendravimą su tėvais.	 	 	 	
Elektroninės pažymių knygelės yra dažniau pildomos.	 	 	 	
Palengvina bendravimą su mokytojais.	 	 	 	
Praleidęs pamoką gali sužinoti jos temą ir namų darbų užduotis, o tai leidžia pasiruošti kitai pamokai.	 	 	 	
Pagerina vertinimo kokybę.	 	 	 	
Mokytojas sužino praleistos pamokos priežastį, o tai leidžia objektyviau vertinti.	 	 	 	
Nereikia nešiotis pažymių knygelės.	 	 	 	
 
Dėkojame už atsakymus!
Jeigu norėtumėte ką nors pridurti, prašytume išdėstyti visas savo pastabas.

Duomenys apie respondentą 
Jūsų klasė (įrašyti).....................................................
Jūsų mėgstamiausi dalykai (pažymėti vieną)   humanitariniai    tikslieji       gamtos socialiniai mokslai.
Jūsų pažymių vidurkis (pažymėti vieną)       tarp 9-10;               tarp 8-9;      tarp 7-8;        tarp 6-7;      tarp 5-6;        tarp 4-5;          mažesnis nei 4
Lytis (pažymėti vieną)     moteris,   vyras.

3 priedas
Gerb. Tėveliai,
Pastaraisiais metais mokyklos pradėjo diegti elektroninę mokinių pasiekimų įvertinimo apskaitą. Yra manoma, jog tai yra pažangi mokyklos ir kartu mokytojų bendravimo su tėvais priemonė. Nėra žinoma, kokią įtaką ši naujovė daro grįžtamosios informacijos kokybei ir kokios dar informacijos Jums trūksta, kad elektroninė pažymių knygelė būtų dar veiksmingesnė.
Mums labai svarbi Jūsų nuomonė apie Jums iškylančius sunkumu ir problemas naudojantis elektronine pažymių knygele. Jūsų nuoširdūs atsakymai padės ją tobulinti. Prašome atsakyti į visus anketos klausimus
Anketa anoniminė, jos pasirašyti nereikia. Garantuojame, kad mokykloje Jūsų atsakymų niekas neskaitys!

1.	Kaip dažnai pats žiūrite elektroninę pažymių knygelę? Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a)	labai dažnai; b) dažnai; c) retai; d) niekada

2.	Jei atsakydami į antrą anketos klausimą nurodėte, kad pats nežiūrite elektroninės pažymių knygele, nurodykite priežastį. Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a) Neesu prisijungęs(usi) prie elektroninės vertinimo sistemos.
b) Neturiu pakankamai žinių kaip tai padaryti.
c) Neturiu laiko kada ją pačiam žiūrėti.
d) Manau, kad galiu pasitikėti savo vaiko žodžiu.
e) Nesidomiu vaiko lankomumu ir pažangumu.

3.	Jei atsakydami į antrą anketos klausimą nurodėte, kad pats nežiūrite elektroninės pažymių knygelės, nurodykite kaip sužinote savo vaiko lankomumą ir pažangumą. Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a) Mokytojai praneša telefonu.
b) Mokykla atspausdina elektroninės pažymių knygelės kopiją.
c) Sužinau iš savo vaiko ir to užtenka.
d) Nesidomiu vaiko lankomumu ir pažangumu.

4.	Palyginkite elektroninės ir paprastos spausdintinės pažymių knygelių tikrinimą laiko atžvilgiu. Pažymėkite vieną atsakymo variantą. 
a) Elektroninė pažymių knygelė užima daugiau laiko nei paprasta spausdintinė.
b) Elektroninė pažymių knygelė užima mažiau laiko nei paprasta spausdintinė
c) Jų tikrinimas laiko atžvilgiu nesiskiria.

5.	Manoma, kad elektroninė pažymių knygelė yra efektyvesnė nei paprasta spausdintinė. Pateikite savo nuomonę išdėstytais klausimais. Kiekvienoje eilutėje pažymėkite tik vieną atsakymo variantą. 
Priežastis	Sutinku	Sutinku tik iš dalies	Nesutinku	
Savalaikis informacijos apie vaiką gavimas.	 	 	 	
Palengvina bendravimą su vaikais.	 	 	 	
Pagerina vaikų lankomumą.	 	 	 	
Pagerina vaikų pažangumą.	 	 	 	
Niekada vaikas „nepamiršta“ pažymių knygelės.	 	 	 	
Palengvina bendravimą su mokytojais.	 	 	 	
Praleidęs pamoką mokinys sužino jos temą ir namų darbų užduotis, o tai leidžia jam pasiruošti kitai pamokai.	 	 	 	
Pagerina vertinimo kokybę.	 	 	 	
Mokytojas sužino praleistos pamokos priežastį, o tai leidžia objektyviau vertinti.	 	 	 	
Duoda impulsą tėvams naudotis naujomis technologijomis.	 	 	 	

6.	Ko trūksta, kad elektroninės pažymių knygelės tikrinimas būtų efektyvesnis? Pateikite savo nuomonę išdėstytais atvejais. Kiekvienoje eilutėje pažymėkite tik vieną atsakymo variantą. 
Priežastis	Sutinku	Sutinku tik iš dalies	Nesutinku	
Daugiau žinių, kaip ja naudotis.	 	 	 	
Daugiau informacijos apie mokykloje vykstančius renginius.	 	 	 	
Kompiuterio namuose.	 	 	 	
Galimybės bendrauti su mokytojais toje sistemoje.	 	 	 	
Matyti ir kitų klasės draugų rezultatus palyginimui.	 	 	 	
Matyti komentarus apie vaiko žinias (ką reikėtų pasimokyti).	 	 	 	
Dėkojame už atsakymus!
Jeigu norėtumėte ką nors pridurti, prašytume išdėstyti visas savo pastabas.

Duomenys apie respondentą 
Jūsų išsilavinimas (įrašyti).....................................................
Jūsų darbo pobūdis (pažymėti vieną)     gamybinis       vadybinis       mokslinis
Jūsų amžius (pažymėti vieną)         iki 35 metų           nuo 35 iki 40         nuo 40 iki 45   nuo 45 iki 50 metų      daugiau nei 50 metų
Lytis (pažymėti vieną)     moteris,   vyras.

4 priedas
TVARKOMI ASMENS DUOMENYS
1.	Duomenys apie mokinį:
1.1. Privalomi:
1.1.1. vardas, pavardė, 
1.1.2. asmens kodas, 
1.1.3. lytis, 
1.1.4. gimimo data;
1.2. Neprivalomi: 
1.2.1. paso numeris, paso išdavimo įstaiga, paso išdavimo data, 
1.2.2. gimimo vieta, 
1.2.3. pilietybė, tautybė, 
1.2.4. gimtoji kalba, 
1.2.5. adresas, telefonas, mobilus telefonas, el. paštas,
1.2.6. šeiminė padėtis ar vaiko statusas (našlaitis), 
1.2.7. anksčiau įgytas išsilavinimas.
2.	Duomenis apie šeimą (tėvus, globėjus (rūpintojus)):
2.1. Neprivalomi:
2.1.1. giminystės ryšys, 
2.1.2. vardas, pavardė, 
2.1.3. gimimo data, 
2.1.4. išsilavinimas, 
2.1.5. adresas, telefonas, mobilus telefonas, el. paštas,
2.1.6. lankymosi mokykloje statistika.
3.	Duomenys apie mokinio Mokytis į mokyklą atvykimą/išvykimą:
3.1. Privalomi:
3.1.1. iš kur atvyko/kur išvyko (kur nuvyko),
3.1.2. atvykimo/išvykimo data,
3.1.3. išvykimo priežastis,
3.1.4. įsakymo numeris;
4.	Bendri duomenys apie mokslą:
4.1. Privalomi:
4.1.1. mokslo metai,
4.1.2. mokosi finansuojamoje vietoje (savivaldybės, valstybės, fondų ir kitoks finansavimas), kas finansuoja, 
4.1.3. kalba, kuria mokosi atitinkamais mokslo metais,
4.1.4. kalbos, išskyrus lietuvių, kurių mokosi: kalbos kodas, kalbos požymis (pirma, antra užsienio kalba), nuo kada pradėjo mokytis,
4.1.5. socialiai remtinas/socialiai remiamas,
4.1.6. sveikatos grupė, sutrikimas,
4.1.7. mokymosi forma, dalinio laiko koeficientas,
4.1.8. pažymėjimai: serija, numeris, pažymėjimo kodas, išdavimo data, registracijos numeris, originalas/dublikatas,
4.1.9. mokyklos baigimo data.
5.	Duomenys apie mokslą:
5.1. Privalomi:
5.1.1. klasė: klasės pavadinimas, vadovas (vardas, pavardė), pamaina,
5.1.2. pailgintos dienos grupė,
5.1.3. kartoti kurso palikimas/perkėlimas,
5.1.4. mokymosi profilis,
5.1.5. mokymosi profilio pakraipa,
5.1.6. mokinio bylos numeris;
5.2. Neprivalomi: 
5.2.1. dalykai, kurių mokomasi: kodas, pavadinimas, kalba, kuria mokomas dalykas, valandų skaičius (per trimestrą ar pusmetį, metus), 
5.2.2. lygis (pagilintas, kryptingas, pagrindinis, tikslinis, išplėstinis), kursas, 
5.2.3. vertinimo etapas (trimestro ar pusmečio, metų), 
5.2.4. tvarkaraštis,
5.2.5. individualus mokymosi planas,
5.2.6. gautos užduotys,
5.2.7. kiekvieno dalyko žinių įvertinimas,
5.2.8. lankomumas,
5.2.9. valstybinio egzamino pasirinkimas,
5.2.10. dalyvavimas užklasinėje veikloje.
6.	Duomenys apie mokytoją
6.1. Susiję su darbo sutartimi
6.1.1. vardas(-ai), pavardė,
6.1.2. asmens kodas,
6.1.3. Adresas, telefonas, mobilus telefonas, el. paštas,
6.1.4. auklėjama klasė,
6.1.5. dėstomas dalykas,
6.1.6. kita veikla mokykloje (vedami būreliai, kita užklasinė veikla).
7.	Papildomi duomenys:
7.1. Privalomi: 
7.1.1. atsakingo už Valdytojo duomenų bazės valdymą darbuotojo vardas, pavardė, asmens kodas.
7.1.2. mokyklos vadovo vardas, pavardė, asmens kodas.

5 priedas
TECHNINIŲ IR ORGANIZACINIŲ SAUGUMO PRIEMONIŲ, KURIAS TAIKO VALDYTOJAS IR TVARKYTOJAS, SĄRAŠAS
1.	Techninės ir organizacinės priemonės, kurias įgyvendina Tvarkytojas: 
1.1. Siekiant išvengti neteisėtos fizinės prieigos prie kompiuterinės įrangos:
1.1.1. patalpos rakinamos,
1.1.2. patalpų stebėjimo ir signalizacijos sistema,
1.1.3. veikia asmenų įėjimo į patalpas kontrolės sistema (fizinė arba elektroninė) 
1.1.4. įėjimas į patalpas registruojamas žurnale;
1.2. Siekiant užtikrinti, kad su Duomenų baze susijusia programine įranga nesinaudotų neteisėti vartotojai:
1.2.1. nustatyta vartotojų prisijungimo tvarka,
1.2.2. valdoma vartotojų teisė naudotis programine įranga,
1.2.3. vartotojų prisijungimas registruojamas žurnaluose, 
1.2.4. kiekvienas duomenų naudotojas yra unikaliai identifikuojamas: užtikrinama slaptažodžių sistema ir programiškai registruojami visi asmens duomenų tvarkymo kompiuteriniai veiksmai ir bandymai juos atlikti;
1.3. Siekiant apsisaugoti nuo neteisėto vartotojų prisijungimo prie su Duomenų baze tinklo:
1.3.1. vidinis tinklas apsaugotas ugnies sienomis,
1.3.2. nutolę įstaigos padaliniai prie vidinio tinklo jungiasi saugiai (VPN, skirtinėmis linijomis ir pan.),
1.3.3. kontroliuojamas darbuotojų prisijungimas prie vidinio tinklo,
1.3.4. kontroliuojamas trečiųjų šalių vartotojų prisijungimas,
1.3.5. užšifruojama tinklu siunčiama konfidenciali informacija;
1.4. Siekiant apsisaugoti nuo neteisėto saugomų Duomenų laikmenų naudojimo:
1.4.1. patvirtinta atsarginių kopijų saugojimo tvarka,
1.4.2. atsarginės kopijos saugomos tam skirtose patalpose,
1.4.3. duomenys atsarginėse kopijose saugomi užšifruoti,
1.4.4. laikmenų saugojimas registruojamas žurnale;
1.5. Siekiant užkirsti kelią vagystėms:
1.5.1. informacija laikmenose apsaugota nuo galimo jos neteisėto panaudojimo,
1.5.2. apribota fizinė prieiga prie tarnybinių stočių,
1.5.3. darbo stotyse duomenys nesaugomi,
1.5.4. apribota programinė prieiga prie duomenų;
1.6. Siekiant apsisaugoti nuo Duomenų perdavimo tinklo neteisėto panaudojimo:
1.6.1. veikia duomenų perdavimo tinklo valdymo programos,
1.6.2. įslaptinamas vartotojo adresas,
1.6.3. nustatyti griežti tinklo maršrutai,
1.6.4. įdiegta speciali tinklo informacijos sekimo aparatūra,
1.6.5. tikrinamas pašalinių įrenginių prisijungimas,
1.6.6. stebima duomenų perdavimo tinklo būklė;
1.7. Siekiant išvengti programinės įrangos klaidos:
1.7.1. naudojama sertifikuota programinė įranga,
1.7.2. programinė įranga atnaujinama laikantis nustatytos tvarkos,
1.7.3. pakeista programinė įranga testuojama atskiroje tarnybinėje stotyje;
1.8. Siekiant išvengti piktavališkos programos:
1.8.1. tarnybinėse stotyse įdiegtos elektroninio pašto sistemų antivirusinės programos,
1.8.2. antivirusinės programos įdiegtos darbo stotyse,
1.8.3. darbuotojai supažindinti su tvarka, kaip elgtis piktavališkų programų antplūdžio atveju; 
1.9. Siekiant išvengti laikmenų sunaikinimo:
1.9.1. programinė įranga neleidžia vartotojams visiškai ištrinti duomenis,
1.9.2. veikia atsarginės tarnybinės stotys su duomenų laikmenomis,
1.9.3. duomenų, esančių laikmenose, programinį sunaikinimą apsaugo programos,
1.9.4. numatyta ir patikrinama duomenų atstatymo iš atsarginių laikmenų, 
1.9.5. operacinių sistemų ir duomenų bazių kopijų saugyklos įrengimas;
1.10. Siekiant išvengti neteisėtos programinės įrangos naudojimo:
1.10.1. naudojama tik teisėta programinė įranga,
1.10.2. nuolat atliekama darbo stotyse naudojamos programinės įrangos kontrolė, 
1.10.3. darbuotojams  (išsiskyrus įgaliotą darbuotoją) nesuteiktos teisės patiems diegti programinę įrangą,
1.11. Siekiant išvengti vartotojų klaidų:
1.11.1. darbuotojai mokomi dirbti su programine įranga,
1.11.2. darbuotojams paruoštos tikslios ir išsamios darbo instrukcijos,
1.11.3. programinė įranga atspari darbuotojų klaidoms;
1.12. Siekiant išvengti Duomenų perdavimo tinklo įrangos gedimų:
1.12.1. įranga prižiūrima pagal gamintojo rekomendacijas,
1.12.2. priežiūrą ir gedimų šalinimą atlieka kvalifikuoti specialistai, 
1.12.3. didžiausią įtaką veiklai turinti (toliau – svarbiausia) kompiuterinė įranga dubliuota,
1.12.4. svarbiausios  ryšio linijos dubliuotos,
1.12.5. veikia duomenų perdavimo tinklo valdymo programos,
1.12.6. stebima duomenų perdavimo tinklo būklė;
1.13. Siekiant išvengti kompiuterių techninės įrangos gedimų:
1.13.1. įranga prižiūrima pagal gamintojo rekomendacijas,
1.13.2. priežiūrą ir gedimų šalinimą atlieka kvalifikuoti specialistai,
1.13.3. svarbiausia kompiuterinė įranga dubliuota,
1.13.4. svarbiausios kompiuterinės įrangos techninė būklė nuolat stebima;
1.14. Siekiant išvengti užliejimo vandeniu:
1.14.1. tinkamai suplanuotos ir įrengtos svarbiausios kompiuterinės įrangos laikymo  patalpos,
1.14.2. įrengta vandens nutekėjimo sistema;
1.15. Siekiant išvengti gaisro:
1.15.1. patalpose įrengti ugnies gesintuvai,
1.15.2. pastato patalpose įrengti dūmų  ir karščio davikliai,
1.15.3. įrengtos ugnies plitimą stabdančios pertvaros,
1.15.4. atsarginės laikmenos su duomenimis ir programomis laikomos nedegiose spintose,
1.15.5. rūkymui skirta speciali vieta;
1.16. Siekiant apriboti temperatūros ir drėgmės  svyravimus:
1.16.1. tarnybinių stočių patalpose įrengta kondicionavimo sistema,
1.16.2. nuolat stebimi temperatūros ir drėgmės svyravimai,
1.16.3. kondicionavimo įranga  prižiūrima pagal gamintojo reikalavimus; 
1.17. Siekiant apsisaugoti nuo stichinės nelaimės poveikio:
1.17.1. parengtas veiklos atkūrimo planas,
1.17.2. yra avarijai likviduoti reikalingi susitarimai su trečiosiomis šalimis,
1.17.3. darbuotojai apmokyti veikti stichinių nelaimių atveju;
1.18. Siekiant apsisaugoti nuo elektros srovės tiekimo sutrikimų:
1.18.1. dubliuoti elektros įvadai, skirti svarbiausiai kompiuterinei įrangai,
1.18.2. nenutrūkstančio maitinimo šaltiniai (UPS), skirti svarbiausiai kompiuterinei įrangai,
1.18.3. stebima elektros srovės tiekimo būklė; 
1.19. Siekiant apsisaugoti nuo maitinimo ir ryšio linijų gedimų:
1.19.1. kabeliai nutiesti po žeme,
1.19.2. kabeliai yra izoliaciniuose vamzdžiuose,
1.19.3. elektros ir duomenų kabeliai saugiai atskirti,
1.19.4. tarp-tinkliniams ryšiams naudojami ir optiniai kabeliai,
1.19.5. periodiškai tikrinama  kabelių būklė; 
2.	Valdytojas įsipareigoja taikyti šias techninės ir organizacinės priemones:
2.1. įrengto centrinio kompiuterio patalpas, į kurias patekimas būtų ribotas;
2.2. nustatyti naudotojų leidimų dirbti su Duomenimis tvarką ir ją vykdyti;
2.3. naudoti Tvarkytojo suteiktas Duomenų tvarkymo technologijas;
2.4. nustatyti ir pateikti Tvarkytojui pasikeitimo duomenimis su kitomis informacinėmis sistemomis taisykles; 
2.5. įdiegti Valdytojo tinklo sistemos veiklos atnaujinimą nenumatytais atvejais.
2.6. imtis kitų reikalingų ir protingų techninės duomenų apsaugos priemonių, kurios užkirstų kelią informacijos nutekėjimui ir iškraipymui kompiuterinėse darbo vietose ir ryšio linijose.
3.	Valdytojo ir Tvarkytojo darbuotojų įsipareigojimai:
3.1. Valdytojas ir Tvarkytojas patvirtina, kad jų darbuotojai, tvarkantys Duomenis:
3.1.1. raštu įsipareigojo saugoti asmens duomenų paslaptį, 
3.1.2. gali susipažinti tik su tais Duomenimis, su kuriais susipažinti jie buvo įgalioti, taip pat naudotis šiais Duomenimis vykdant oficialias pareigas ir padaryti juos prieinamais tik įgaliotiems ar turintiems teisę susipažinti asmenims bei Duomenų subjektams,
3.1.3. įpareigoti užkirsti kelią atsitiktiniam ar neteisėtam Duomenų sunaikinimui, pakeitimui, atskleidimui, taip pat bet kokiam kitam neteisėtam tvarkymui, saugodami Duomenis tinkamai ir saugiai bei vengiant bereikalingų kopijų darymo. 
3.2. Darbuotojai, kurių kompiuteriuose saugomi Duomenys arba iš kurių kompiuterių galima patekti į vietinio tinklo sritis, kuriose yra saugomi Duomenys, savo kompiuteriuose turi naudoti slaptažodį, sudarytą iš ne mažiau kaip 7 simbolių, iš kurių bent vienas turi būti skaičius. Šiuose kompiuteriuose taip pat turi būti naudojamas ekrano užsklanda su slaptažodžiu. Slaptažodžiai neturi sutapti su darbuotojo ar jo šeimos narių asmeniniais duomenimis. Esant reikalui (pasikeitus darbuotojui, iškilus įsilaužimo grėsmei ir pan.) slaptažodžiai turi būti keičiami. Šiuos slaptažodžius saugo ir juos gali žinoti tik darbuotojas, dirbantis su konkrečiu kompiuteriu. Užrašyti slaptažodžiai užklijuotame voke perduodami Valdytojo įgaliotam asmeniui ir naudojami tik būtinu atveju. 
3.3. Darbuotojų kompiuteriuose esantys asmens duomenų turintys failai neturi būti „matomi“ iš kitų kompiuterių. Šiuose kompiuteriuose privaloma kartą per mėnesį atnaujinti antivirusinę programą. 
3.4. Ne rečiau kaip kartą per mėnesį turi būti daromos darbuotojų kompiuteriuose esančių failų su asmens duomenimis kopijos. Už savalaikį kopijavimą Valdytojas ir Tvarkytojas  paskyrė atsakingus darbuotojus. Praradus ar sugadinus šiuos failus, atsakingas darbuotojas turi ne vėliau kaip per 7 darbo dienas atstatyti duomenis.

6 priedas
DUOMENYS, TEIKIAMI DUOMENŲ SUBJEKTAMS PAGAL GRUPES, DUOMENŲ SUBJEKTŲ TEISĖS, ĮGALIOTŲ ASMENŲ TEISĖS IR PAREIGOS
1.	Duomenų subjektų grupės:
I. Mokiniai,
II. Tėvai (Globėjai, Rūpintojai),
III. Mokytojai,
IV. Mokyklos vadovas,
V. Įgaliotas darbuotojas.
2.	I grupės subjektams teikiami duomenys ir šios grupės subjektų teisės:
2.1. I grupės subjektui teikiami duomenys:
2.1.1. Valdytojo tvarkomi duomenys, susiję su mokiniu.
3. II grupės subjektams teikiami duomenys ir šios grupės subjektų teisės:
3.1. II grupės subjektui teikiami duomenys:
3.1.1. mokinio pažangumas,
3.1.2. mokinio lankomumas, 
3.1.3. mokymosi tvarkaraštis, 
3.1.4. individualus  mokymosi planas ir jo įvykdymo statistika (nuo 2006 m. rugsėjo mėn.),
3.1.5. vykusių pamokų temos, 
3.1.6. vykdytos užduotys pamokų metu, 
3.1.7. užduotys namų darbams, 
3.1.8. mokytojų, klasės vadovų ar mokyklos administracijos informacija, skirta tėvams (globėjams, rūpintojams),
3.1.9. informavimas e-pašto arba SMS žinute apie mokinio neatvykimą į mokymo įstaigą (nuo 2006m. rugsėjo mėn.),
3.1.10. informavimas telefonu apie mokytojų ir/ar mokyklos vadovybės balsinius pranešimus, 
3.1.11. kiti Valdytojo tvarkomi duomenys, susiję su mokiniu ir jo tėvais (globėjais, rūpintojais).   
3.2. II grupės subjekto teisės:
3.2.1. suteikti savo teises tretiems asmenims,    
3.2.2. teisės aktų nustatyta tvarka keisti Valdytojo tvarkomus duomenis.
4.	III grupės subjektams teikiami duomenys ir šios grupės subjektų teisės:
4.1. III grupės subjektui teikiami duomenys:
4.1.1. mokinio pažangumas,
4.1.2. mokinio lankomumas, 
4.1.3. mokymosi tvarkaraštis, 
4.1.4. individualus  mokymosi planas ir jo įvykdymo statistika (nuo 2006 m. rugsėjo mėn.),
4.1.5. vykusių pamokų temos, 
4.1.6. vykdytos užduotys pamokų metu, 
4.1.7. užduotys namų darbams, 
4.1.8. informavimas balsiniais pranešimais telefonu tėvų (globėjų, rūpintojų) apie vaiko pasiekimus, elgesį ir kitus mokymo proceso vykdymui svarbius įvykius, mokytojų ir/ar mokyklos vadovybės nutarimus. 
4.1.9. kiti Valdytojo tvarkomi duomenys, susiję su mokytoju.
4.2. III grupės subjekto teisės:
4.2.1. nustatomos pagal Valdytojo suteiktus įgaliojimus.
4.3. IV ir V grupės subjektų teisės ir pareigos:
4.3.1. IV grupės subjektas atstovauja Valdytoją ir įgyvendina visas Valdytojo teises ir pareigas, kurias nustato Lietuvos Respublikos įstatymai, kiti teisės aktai ir ši Sutartis.
4.3.2. V grupės subjektai veikia Valdytojo suteiktų įgaliojimų ribose ir veikia laikydamiesi Valdytojo nurodymų.

7 priedas
Registracijos tvarka tėvams
Užsiregistruoti gali vienas arba abu tėvai. Tam, kad galėtumėte pateikti paraišką dalyvauti projekte, Jums būtinai reikalinga tokia elektroninio pašto dėžutė, kurios laiškus galėtumėte skaityti paraiškos pateikimo metu. Jei visai neturite elektroninio pašto dėžutės, galite ją susikurti įvairiuose tinklapiuose, pavyzdžiui: http://webmail.dtiltas.lt/ , http://www.hotmail.com/ , http://lit.freemail.lt/ ir kt. (dėl techninių priežasčių nerekomenduojame naudoti elektroninio pašto dėžučių šiuose serveriuose: @one.lt, @walla.com). Pateikti paraišką galite tik tuo atveju, jei mokyklos elektroninio dienyno redaktorius jau įvedė Jūsų vaiko asmens duomenis. Jeigu mokykloje mokosi daugiau nei vienas vaikas, užsiregistruoti reikia tik vieno vaiko vardu, kitą Jums priskirs programos administratorius (jam reikia pranešti emailu apie tokią situaciją, taip pat užpildyti prašymą raštu ant popieriaus, nurodant savo asmens kodą, perduoti mokyklos administracijai). Į programą,, Elektroninė pažymių knygelė" jūs pateksite surinkę interneto adresą www.pazymiai.lt 
Ši atmintinė Jums padės prisijungti prie "Elektroninės pažymių knygelės":
1 žingsnis: Interneto pagalba jungiamės prie internetinės svetainės www.dienynas.lt arba www.pazymiai.lt.  Jungiamės jums suteiktu vartotojo vardu (iD) : vaikai04.
Jums visada pasirodys lentelė Security alert, tai papildoma apsauga, spauskite Yes.
2 žingsnis: Prisijungus prie elektroninės pažymių knygelės aktyviname paraiškos pildymo procesą.
3 žingsnis: Norėdami pateikti paraišką privalote turėti el. pašto dėžutę, kurios adresą nurodote. Jei neturite el.pašto dežutės, tai galite susikurti tokiuose internetiniuose puslapiuose: www.hotmail.com; www.freemail.lt; www.yahoo.com 
4 žingsnis: Į nurodytą el.pašto dežutę gaunate registracijos tvirtinimo kodą. Atminkite, kad registracijos tvirtinimo kodas galioja tik 30 minučių.
5 žingsnis: Elektroninės pažymių knygelės lange įvedate registracijos tvirtinimo kodą. Užpildote duomenis apie save ir moksleivį, susikuriate sau prisijungimo slaptažodį.
6 žingsnis: Patikrinate ir patvirtinate užpildytus duomenis.
Grafoje Vartotojas Jūs įrašysite savo el. pašto adresą, o Slaptažodis - tą slaptažodį, kurį sukūrėte pildydamas paraišką.
7 žingsnis: Sistema Jums pateikia prašymo formą, kurią atspausdinate spausdintuvo pagalba.
Jei neturite galimybės atspausdinti, tai prašymą parašote ranka. Įrašote sistemos suteiktą prašymo numerį, mokymosi įstaigos pavadinimą ir vadovo vardą, pavardę, pasirašote.

8 priedas
Registracijos tvarka mokiniui
Tam, kad galėtumėte pateikti paraišką dalyvauti projekte, Jums būtinai reikalinga tokia elektroninio pašto dėžutė, kurios laiškus galėtumėte skaityti paraiškos pateikimo metu. Jei visai neturite elektroninio pašto dėžutės, galite ją susikurti įvairiuose tinklapiuose, pavyzdžiui: http://webmail.dtiltas.lt/ , http://www.hotmail.com/ , http://lit.freemail.lt/ ir kt. (dėl techninių priežasčių nerekomenduojame naudoti elektroninio pašto dėžučių šiuose serveriuose: @one.lt, @walla.com). Pateikti paraišką galite tik tuo atveju, jei mokyklos elektroninio dienyno redaktorius jau įvedė Jūsų asmens duomenis. Į programą,, Elektroninė pažymių knygelė" jūs pateksite surinkę interneto adresą www.pazymiai.lt 

Atsivertus spalvotam puslapiui, surinkite vartotojo ID ,,pazymiai04" (jis bendras visiems mokiniams). Jums visada pasirodys lentelė Security alert, tai papildoma apsauga, spauskite Yes. Atsivertus kitam puslapiui, spauskite žodelį „prisijunkite“, o dar kitame -nuorodą ,,paraiškų pateikimas" ir įrašykite savo el. pašto adresą. Tada langą nuleiskite žemyn, atsidarykite savo el. pašto dėžutę ir nusirašykite arba nusikopijuokite Jums atsiųstą kodą ir įrašykite jį specialų langelį. Dabar Jums atsivers puslapis su anketa, užpildykite ją atidžiai. Spausdinti prašymo nereikia, tiesiog nurašykite jo numerį ir perduokite klasės auklėtojui. Jau kitą dieną Jūsų paraiška bus aktyvuota ir galėsite jungtis kaip vartotojas. Grafoje Vartotojas Jūs įrašysite savo el. pašto adresą, o Slaptažodis - tą slaptažodį, kurį sukūrėte pildydamas paraišką.

9 priedas
Prisijungimo prie sistemos instrukcija
Įveskite Jums suteiktą Vartotojo ID į laukelį "Vartotojo ID" ir nuspauskite "Toliau".

Sistema Jūsų paprašys vartotojo vardo ir slaptažodžio. 

Jei pamiršote slaptažodį:
Spauskite mygtuką "Pamiršote?". Atsiradusiame lange įrašykite savo pašto adresą, kurį esate nurodę savo anketoje. Prisijungimo duomenis gausite šiuo elektroninio pašto adresu. 

10 priedas
Instrukcija, kaip susikonfigūruoti naršyklę, kad kaskart neprašytų patvirtinti sertifikatą
Elektroninė pažymių knygelė naudoja HTTPS protokolą duomenims perduoti. Tam, kad duomenys, perduodami iš el. pažymių knygelės būtų saugūs, jie yra koduojami, naudojant kodavimo sertifikatą.

Paspauskite "View Certificate", kad įdiegtumėte sertifikatą. Vieną kartą įdiegus sertifikatą, sistema daugiau neprašys. 

Spauskite "Install Certificate"... 

Spauskite "Next".

Spauskite "Next"...

Spauskite "Finish"... 

Spauskite "Yes"... 

Spauskite "OK" 

Spauskite "OK" 

Spauskite "Yes"...
Po šių veiksmų Jūs turėsite suinstaliuota sertifikatą ir šis langas daugiau Jūsų netrukdys.